NETFLIX UVÁDÍ
POSLEDNÍ PAŘBA
Petře! Pojď, shání tě. Pospěš.
Zkoušeli jste tohle koření?
Schovám si na později. Je zvláštní.
Dávejte pozor, pánové. Tohle je...
syrský chléb. Jí se třeba s hummusem.
Všichni si utrhněte.
Nesedej si, chci vznést přípitek. Vstaňte.
Připijme si, noc je ještě mladá!
Rozjedem to!
Co se sakra stalo?
Mlč, Tomáši. Spi dál.
Jako by mi na hlavu spadly hradby Jericha.
Co to sakra je?
Co je?
Co se sakra děje?
Asi jsme to trochu přehnali s chlastem.
Co požádat Ježíše, aby nás vyléčil z kocoviny?
Kde je Ježíš?
Určitě se někde válí.
Vůbec nic si nepamatuju.
Vzpomínám si na večeři a na chleba...
a na tři prdele vína!
Nemůžu najít Ježíše.
- Není na záchodě? - Nechoď tam, je tam tygr.
- Co? - Jo.
Jidáši.
Hej, Jidáši!
Jidáš je kaput.
Jestli vytuhnul i Jidáš, tak jsme to fakt přesrali.
- Jakube. - Ano?
- Ty ne, ten druhej. - Co je?
- Netušíš, kde je Ježíš? - Říkal,
že ho někdo z nás zradí, nebo tak něco.
Jo, při večeři to zmiňoval.
Nemáš olej? Suchý se to nedá žrát.
- Když zaplatíš... - Je to na něj.
Dones taky máslo.
Můžem začít jíst, co jsme přinesli? Vždyť nám to vystydne.
- A cos přinesl? - Vydrž.
Nejprve chci říct pár slov,
protože je to naše Poslední večeře.
Jeden z vás mě zradí.
- To ne! - Tak co, kluci? O co jsem přišel?
Ticho, Jidáši. Ježíše prý někdo zradí.
Panebože! Řekl kdo?
Ještě ne, vyrušils ho.
Aspoň napověz. Kolik měří?
Ne. Můj zrádce ví, kdo je.
- Ježíši, promiň! - No tak...
Marie Magdaléna slíbila, že ti to neřekne.
- A co? - Stalo se to
před vržením prvního kamene, než jsem tě poznal. Jen jednou!
Nebyl jsem sám. Jen jednou.
To nic, Tomáši.
- Bylo to dávno a jen jednou. - Třikrát.
Třikrát. To je jedno.
- Čtyřikrát. - Tak čtyřikrát.
Sedmatřicetkrát. Odpusť mi.
Umí úžasný věci, třeba římskou svíci.
- Neodolal jsem. - Co je římská svíce?
Nebyl jsem to jenom já. Všechny vás potopím!
- Nechte ho mluvit. - Tys to nebyl, Tomáši. Klid.
Ježíši, jestli jde o tvou matku, byl jsem opilej...
Chlapi, já umřu!
- Panebože! - Vydrž!
Něco mu zaskočilo.
Zasyp nás láskou a požehnáním...
Přestaňte, vy hovada! Počkejte!
- Ožil! Zázrak! - Boží zázrak.
Přestaňte mě líbat. Furt to líbání!
Uklidněte se! Nic mi není.
Chci říct, že brzy přijdu o život.
Já to furt říkám,
že nemáš sahat na žebráky a malomocný!
Vždyť obejmul Lazara!
Doslova hnil, ty vole. Šestidenní mrtvola.
Řekl jsem, ať ho vyléčíš na dálku.
Ale tys ho musel objímat, citově se mu otevřít.
A to věčný líbání nohou a země? Teď se ti to vymstilo!
Klid. V klidu.
Chci říct, abyste šířili mé slovo.
- Který slovo? - To moje.
- Říkáš spoustu slov... - Všechny!
- Můžem něco vynechat? - Nic nevynechejte.
- Mám vám je napsat? - Ne, dík.
- Mohl bys. - Teď se najezme, pak si vzpomenem.
- Na co si vzpomenem? - Na moje slovo.
- Proč? - Protože umřu.
- Kecáš! - Teď jsem to řekl!
Promiň, nevnímal jsem.
Pánové, promiňte, že vás ruším.
- Nemáte sůl? Vedlejší stůl... - Nemůžeme na stole nic mít.
Ani sůl, ani brčka.
- Sorry. - To nic.
Štve tě, že umřeš, co? Upřímnou soustrast.
To nic. A nesahej na mě. Osobní prostor.
Takže.
Abychom na tento okamžik nezapomněli...
Pojď sem. To je kámoš, mistr malíř.
Má talent, namaluje nám super obraz.
Viď, Jaire?
Je to pašák. Ví, co dělá.
Pojďte sem, pánové. Seřaďme se.
Můžu o něco poprosit? Můžu si aspoň jednou sednout sem?
Nehýbat se!
Pardon.
- Je to na dlouho? - Dělám prvního apoštola.
Necukejte se.
Proč to vůbec děláme?
Protože máma chce něco na památku
a začala blábolit něco o rouchu,
o nějakým hnusným propoceným rouchu,
tak jsem radši navrhnul obraz, aby na mě měla vzpomínku.
Ty umřeš?
Kristova noho. Ty snad neposloucháš.
Pak to sepíšeme.
Teď je to rozmazaný! Přestaňte se hýbat.
Bože, jste jak malí.
Jak se vyrovnáte s mou ztrátou?
Budete mlátit hlavou o zeď?
Budu muset ožít, vyřešit to a zase umřít?
Nech to jídlo!
- Nehýbat se! - Ve stejný póze?
Pak přijde karikaturista. Pohodář, bude se vám líbit.
- Zaplatil tomu svinskýmu malíři někdo? - Já.
Koukněte, co namaloval za sračku.
To je ale kretén.
Vždyť jsme mu hodinu pózovali!
Tadeášovi ztuhla čelist, možná už nepromluví.
Tak kdy se to teda zvrtlo?
- Jakube? - Ano?
- Ten druhej. - No?
Měli jsme donést pokrmy. Cos přinesl?
Kuřecí salát.
Rybu.
Já...
Tomáši!
Já...
Vím, co se stalo.
Dáme to na stůl a začneme večeřet?
Jo!
Na něco jsme zapomněli.
Pomodlit se.
Když jsem tady, tak nemusíme.
To tys mě naučil vždycky děkovat.
I když jsi tu, musíme poděkovat Jemu.
Milý drahý Otče...
Vydrž to utrpení...
Tak rychle pomodlit.
- Můžu začít? - Jasně.
Mám trému.
- Díky ti, Bože... - Dobrý, stačí, líbilo se mu to.
Tak to kurva rozjedem!
Co to je?
Koks z Jeruzaléma, haš z Galiley...
Počkat, co to má znamenat?
Já donesl octovou omáčku.
Napumpovals to něčím?
Cibulí a papričkama.
Neměla to být pařba?
Žádal jsem, aby všichni donesli něco k jídlu.
- Ale řekls „večeře“. - Vždyť jo. Večeře.
Ale „večeře“ je přeci přezdívka.
Aby neměli ženáči doma průser. „Jdeme na ‚večeři‘“.
Dělal jsem snad uvozovky? Jakože „Tomáši, přijď na ‚večeři‘“?
Nedělal, to by přece bylo nápadný.
- Řekls: „Přijď na ‚večeři‘“. - Vždyť jo. Večeříme.
Večeře už přece nikdo nedělá, je to děsně staromódní.
- Já jo. - U nás večeříme denně.
Je to rozlučková večeře.
Já slyšel jen „rozlučková“.
- Už jsem objednal holky. - Jaký holky?
Jsme tady správně na „večeři“?
Koukejte na mou sexy divošku.
- Teda... - Tak do toho.
- Co tady děláš, Magdaléno? - Myslela jsem, žes odjel.
Říkal jsem, že až v neděli.
- Proč jsi ji zval? - Protože zná ostatní.
Rozdals všechno chudým a já nemám na svíčky.
Buddhova žena čekala na dědictví celou věčnost,
- až jí z toho hráblo. - Chtěl jsem ti dát schopnosti...
Jsem schopná i bez tebe, brouku.
Jsme rádi, žes přišla,
ale bylo to nedorozumění, tak vezmi kámošky a...
Můžu holky odvést, ale peníze mi nevrátí.
- To neva... - Počkat.
- Když už jsou zaplacený... - Přesně!
Tak co bude s tou „večeří“?
Žádná večeře, Magdičko.
Rozlučková párty!
Klid, Ježíši, ráno si nikdo nebude nic pamatovat.
Tehdy Ježíš začal pít.
- Byl děsně nasranej. - Divíš se mu?
Je mi 42, mohl bych být něčí praprarodič.
„Rozlučku“ prostě chápu jinak.
Kde je sakra ten Ježíš?
Jidáš je furt mimo.
Srát na něj. Jedinýmu se mu ta pařba nelíbila. Je to debil.
Nedostal tehdy Ježíš tu depku?
- Proč mi tohle dělá, Jidáši? - Nezaslouží si tě.
Dal jsem jí všechno, vole!
Ženy nechtěj hodný muže, ale hajzly.
- Kde je? - Ve svým pokoji.
Promluv s ní, Tomáši.
Hned, jen co s ní domluví Petr.
Je neoblomná!
- Vidíš? - Mluvil jsem s ní třikrát!
- Promluvím s ní. - Zkus to.
Ukážu jí tvrdý fakta!
- Jakube. - Ano?
- Ten druhej. - No?
Pojď taky přesvědčovat.
- A ty taky, Jakube. - Fakt?
Tomu říkám kamarádi.
Dík, chlapi! Zapíšete se do historie.
- Běž taky, Jidáši. - Radši ne.
Proč ne? Proč nechceš jít?
Je jich tam už dost.
- Můžeš je popostrčit. - Další strk už nezvládne.
Nemáš mě rád, nikdys mě neměl rád.
- To není pravda, miluju tě. - Nejsi můj kámoš!
- Nikdys mi nefandil. - Fandím Ježíšovi.
Už jsem ti vyprávěl tu parabolu o lásce muže s oslem?
- Ano. - S horou a klackem?
- Opakovaně. - Bylo nebylo...
Izák řekl pasákovi...
Co by tě stálo jít nahoru?
- Deset zlaťáků. - Co?
- Bože, nedá se přesvědčit! - Má plno argumentů.
Kde je tamto, co donesl Tomáš?
- Támhle. - Já ne...
Nemá to být rozlučková párty? Tak to kurva rozjedem!
Tomáši, vždyť víš, že Ježíš hovno vydrží.
Zato Magdaléna je nezničitelná.
Máme nějakej důkaz?
- Bartoloměj taky zmizel. - Možná je s Ježíšem.
Nebyl s Ježíšem při tý roztržce?
Roztržce?
Jaký roztržce?
Je to tvoje karta?
Hele, právě jsem slyšel, že Syn boží je na odchodu.
Přesně tak.
To nasere.
Ale mám pro vás dobrou zprávu.
Ode dneška přebírám jeho funkci!
Do toho, Bartoloměji!
Jsem Diego.
- Diego! - Ale odteď mi říkejte Mesiáši!
Vylepšená verze 2.0.
- Ježiš, jak se jmenuje? - Ježíš.
Ten týpek, co měnil vodu ve víno?
Sledujte mou ruku, lidi, jak stoupá a...
panáky pro všechny zdarma!
- Zdarma? - Pak se srovnáme.
- Umíš zázraky? - Si piš!
Hele, nemám palec a zase mám palec.
- Jak jsi to dokázal? - Syn boží, kočko.
To je levnej trik!
Dělá to prstama, takhle.
Počkej, něco ti řeknu... a mám tvůj nos!
Sebral mu nos!
- Jeho nos! - Můj nos je tady!
Na, vrátil jsem ti ho!
- Můj nos je celou dobu tady. - Není!
Sledujte, lidi, standardní postup.
Budu potřebovat dary.
Peníze a jídlo na cestu...
- Pochvalte Hospodina! - Aleluja!
Nedávejte mu peníze.
- Je to podvodník. - Je to Syn Boží.
- Děkuju. - Takže to stačí říct?
Tak to jsem taky Syn Boží!
On je taky Syn Boží!
Ale nevytáhne tady té krásné dámě minci z ucha.
Co se tady sakra děje?
Odcházíš, tak tě Diego s Jidášem chtějí nahradit.
Co to kurva?
Tenhle týpek lidem nakukal, že je Syn Boží.
- Oba to tvrdí. - Je jen jeden Syn Boží.
Vidíte? Uznal to.
Kámo, nehraj si se mnou. Uzdravil jsem malomocný.
Páni, uzdravil malomocný! A umíš tohle?
Vzkřísil jsem mrtvý. To s tímhle nejde srovnávat.
Vzkřísil mrtvý! Co trik s kartama? Vyber si jednu.
- Je jen jeden Syn Boží. - Pravda.
- Já. - Tak jsme bratři.
Neztrácej s ním čas.
- Tak hele, kámo. - Co?
- Znáš Boha? - No jasně.
- A jak vypadá? - Je to... fešák.
- A dál? - Silák.
- Co jeho obličej? - Obli...
Nějak moc se ptáš. Že ty ho neznáš?
Ptáš se mě na Boží tvář? Ty neznáš Boha, Ježíši?
Neztrácej s ním čas.
- Pořád si s Bohem povídám. - Vážně?
- A mně dal kalich. - To myslíš vážně?
Svatý Grál!
Ten kalich tady už byl!
- A tady je další! - Rozmnožil kalich!
Oba kalichy tu už byly!
- A jsou fuč? Kdepak jsou? - V nebi.
- Jsi debil. - Ty jsi debil.
- Jsi dvakrát debil. - A ty debil krát nekonečno.
A ty nekonečno krát nekonečno.
A ty čtyřikrát víc než to. Vyhrál jsem!
- Jo? - Co?
- Jsi blbec! - Hele, Davidův prak.
Hele, zázrak!
Zázrak? Strč si Ducha svatýho do prdele!
Hele, jablko. Adam, Eva a...
Počkej, vytáhnu Šalamounův poklad.
Bleblebleble...
Já ti rozuměl, blbečku.
- Rozuměl jsem ti! - Dostal jsem tě!
V Egyptě ti nasrali.
Tobě taky a omáčku navrch.
- Zasranej kokote. - Imbecile.
Ty jsi imbecil.
- Nastav mu druhou tvář, kurva! - Se mu po tváři projdu.
Ježíši, už zase! Chceš mě připravit o krčmu?
- Co si myslíš, že děláš? - Hleď si svých stupidních triků!
Diego!
Zasraný stupidní triky.
Ser na něj, stejně nevydrží.
To máš recht.
Kam zmizel vzduch? To je divný.
Bartoloměji!
- Tys ho zabil! - Postaráš se o to?
- Zakopat? - Nakrm tygra.
- Tygra? - Toho na záchodě.
Tam žádnej tygr ne...
- Na záchodě je tygr. - Pak toho tygra odčaruju.
Nechci ti radit, můj pane, ale proč neodčaruješ toho chlapa?
Proč přičarovávat tygra a pak ho zas odčarovávat?
Tak hele, Bártíku.
Nestojí před tebou Bůh z Novýho zákona,
co se mile usmívá, povídá si s lidma
a má 12 kamarádů jako Sněhurka a sedm trpaslíků.
Jsem Bůh ze Starýho zákona,
co vrhá zlatý telata ze skály a zabije toho, kdo na ně sáhne.
Abrahám pro mě zabil vlastního syna.
Ale tys Abraháma přece zastavil.
Nebo ne?
Nevěř všemu, co čteš.
Zabil ho, a rád. Vykuchal ho nožem na máslo.
Ale nechal jsem ho adoptovat hezčí dítě. Tomu se říká otcovská láska.
Pařba jede dál s jediným Synem Božím!
Ty vole! Ježíš toho týpka zabil a nakrmil s ním tygra.
Čau lidi, o co jsem přišel?
Kde vězíš, Bartoloměji?
„Ukrýval“ jsem mrtvolu. Kde je Ježíš?
- Přece s tebou. - To ne.
- Ukrýval? Vždyť tygr je na záchodě. - Ještě furt?
Když jsem šel zakopat Diega, Ježíš říkal, že se o tygra postará.
Tos ho byl „ukrýt“ až v Mezopotámii?
Na dvorku. Kopals už někdy hrob?
To je jedno. Kdys naposled viděl Ježíše?
Hm... když přišli Římani.
Římani?
Ježíš je náš Pán!
- Ježíš je náš Pán! - Co?
Ježíš je náš Pán!
- Sundejte mě. - Otevřete!
- Sakra! - Už jdu!
- Dojdu tam. - Ne, já to vyřídím.
Jsem v pohodě, bude to hned.
Všechno bude v pohodě. Buďte ticho.
To jsou Římani. Odejděte zadem!
Promluvím s nima.
Ukliďte tady trochu.
No tak, to nestačí.
Klídek. Jak vypadám? V pohodě?
- V pohodě zrovna ne... - Netáhne ze mě?
- Nejsi ve stavu... - Nemel kraviny.
Klídek!
Ježíš je při mně!
Dobrý večer, pane Říman. Vítejte v našem skromném příbytku.
Věřím v Boha
Bůh je můj přítel
Co se tady kurva děje?
Sešli jsme se v modlitbě,
abychom sdíleli granátovou šťávu, datle, bezlepkový chléb, lásku
a nikoli hašiš.
Prý se tu pořádá oslava.
Zde? To je nemožné.
Oslava v tomto mírumilovném prostředí?
Musel jste se splést. Možná mluvíte o jiné krčmě.
I mně se to stává.
Jednou jsem omylem vzkřísil člověka, co prostě zemřel stářím.
Bylo to tady.
Doklady.
Jsme spořádaní občané, pane.
To je víno?
Deci k večeři je dobrá na srdíčko.
Jen jedna.
- Mrdejmě! - Prosím?
Můj kolega, Mrdejmě.
Ano?
- Vaše jméno je „Mrdej mě“? - Co je na tom divnýho?
A příjmení „Zezadu“?
Čemu se směješ?
- Připomnělo nám to jeden vtip. - Jakej vtip?
Situační, musel byste tam být.
Mrdejmě, dělej!
Pro lásku boží, vymysli si přezdívku!
Tak hele! Jsem syn Kláduse Meguse!
- Tak dost, vy šmejdi! - Ruce na stůl
Hned!
Mrdejmě!
Ruce na stůl!
Čum dopředu, hajzle!
No tak, nechte nás být.
Drž hubu!
- No tak, kámo... - Nejsem tvůj kámo, ty hajzle!
- Svině! - To je zneužití pravomoci.
Zvednu ruku, rozumíš?
Umím čarovat.
- Co je to támhle? - To nic.
- Nic! - To je náš kámoš.
Nevypadá, že by spal.
Strašně se ztřískal a vytuhnul.
Je mrtvej.
Mrtvej? Co jste mu udělal?
- Všichni jste zhulený... - Co se to sakra...
Tak dobře se mi spalo. Co se děje?
- Vidíte? - Nech ho, Mrdejmě.
„Mrdejmě“? Jmenujete se...
To bolí!
To dělá on!
- Kroutí mi střevama. - Jste v pořádku?
Nejsem. Konečně se blížím ke světlu a on mě stáhne zpátky...
Au!
To dělá on! Pálí to jak čert!
Tak už mě pust, ty svině!
Už tam skoro jsem. Vytáhněte mě někdo...
Rozkročit, frajere!
- Dělej. - Rozkročit!
- Co se tady děje? - Co to máš v kapse?
Jenom trochu chleba.
Dva chleby, tři chleby, čtyři chleby.
Děláš si ze mě prdel? Chceš se mnou vyjebávat?
Mám toho plnou prdel. Tři prdele chleba.
Utahuješ si ze mě? Chceš si to rozdat?
S kým si myslíš, že mluvíš?
S kým si kurva myslíš, že mluvíš?
- Prosím? - Víte, kdo je můj otec?
Jestli nejsi Syn Boží, je s tebou amen.
Josef!
- Tesař Josef? - Tesař Josef.
Jsi syn tesaře Josefa?
To je, co?
Mrdejmě.
Jeho táta mi dělal stůl.
- A určitě ho i patinoval. - Udělal mi cenu.
- Umí skvěle patinovat. - Ze všech nejlíp!
Ale hrozně zdražil.
Kvalita přece něco stojí.
Ten stůl určitě vydrží pár generací.
Nenakopu ti prdel z úcty k tvýmu otci.
- Rozumíš? - Rozumím.
Dobře.
Díky, pane, ale co pro vás můžeme udělat,
aby byli všichni spokojení?
To záleží na vás.
Legie potřebuje finance na těžké časy.
Řekněte si, co potřebujete.
Záleží, co můžete nabídnout.
To je ale náhoda! Než náš opilý přítel odpadl,
řekl, že by rád někomu dal finanční dar.
- Viď, Jakube? - Jo!
- Ten druhej. - Ano?
- Že chtěl někomu něco darovat? - A co?
- Diego měl měšec mincí... - Jasně!
Měl to být dar pro římskou legii.
- No jasně! - No konečně!
Hned ho najdu.
Ať žije altruismus a pomáhání bližnímu svému.
- Tady je. - Výborně.
Taj pojď, Mrdejmě. Mějte se, pánové.
Ale tady fešák půjde se mnou.
Musím legii někoho předvést.
- To není fér! - Měli jsme dohodu.
Ne!
Nemůžete přece odejít, aniž byste...
šli na záchod. Pojďte.
Je super. Porcelánová mísa a tak.
V mušli jsou dokonce citronový kostky s ledem.
A odsud do Jeruzaléma na pořádnej záchod nenarazíte.
Budete kadit v lese a utírat se myrtou.
Zajděte si na záchod. Jsou tam i bonbóny.
Dobrej nápad.
Musím vystřelit pár torpéd. Položit pořádnej kabel.
Pojď taky, Mrdejmě. Cestou žádný záchody nebudou.
A vy zatím naplňte ten měšec, je tam sotva 30 mincí.
Rozkaz!
- Kde je záchod? - Támhle.
Nemůžete ho minout.
- Tady? - Jo, to je ono.
- Ale zavřete za sebou. - Jasně.
Spokojenej?
Tygr se nažral a toho trotla Diega už nebude chtít.
- Bartoloměji, pohřbi ten odpad. - Ach jo.
- Promiň. - Mlč.
Chlapi, automatický dolívání vína!
Kdo to exne jako první, vyhrál!
Dost! Poslední runda, jasný?
- Do prdele. - Jak jste mohli ztratit Ježíše?
Na to se snažíme přijít.
- Jakube? - Ano?
Proč se furt hlásíš?
Když někdo řekne „Jakube,“ myslí toho druhýho!
Ty nikoho nezajímáš. Jsi nejnudnější postava ze všech.
To spíš někdo řekne „Vendelíne“,
než aby řekl „Jakube“ a myslel tebe.
- Kašli na něj. - Tom je dneska nervní.
Ale já myslel menšího Jakuba.
Vidíš? Co je?
- Došel bys mi pro vodu? - Tak jo.
Možná přišli další Římani a Ježíše odvedli.
- To bysme věděli. - Jak?
A teď ještě Jidáš. Tak už se sakra probuď!
Kdy se Jidáš opil? Když jsem odcházel, byl v pohodě.
Tady máš tu vodu.
Co to kurva je?
- Ježíši? - Ne, to je krčmář.
Co dělá u stropu?
Já vás zabiju, vy zmr...
Klídek! Klídek.
Taky bych se nasral. Podle smradu nás zkusil nejdřív posrat.
- Tak mluv. - Nacpu vám do řiti kaktus!
- Uklidni se. - Hovno „uklidni se!“
Visím tam osm hodin!
- Jak ses tam dostal? - To napadlo toho zmrda!
- Jakýho zmrda? - Ježíše.
Tak mu nemůžeš říkat.
- Čí nápad? - Vás ožralů.
Takže my tě tam pověsili?
- Byl to Jakubův úkol. - Můj?
Toho druhýho. Vnuknul to Ježíšovi.
- Co to kurva meleš? - Jakub nehraje Pravdu nebo úkol.
Hledáte Ježíše, co? Měli byste.
Když jste hráli flašku, začalo jít do tuhýho.
Roztočit a... stop!
Pravda nebo úkol?
Nevím. Pravda.
Petře, kterýho apoštola bys ojel?
No tak, to je fakt blbá otázka.
Ba ne, začíná to být zábava.
To nemůže říct. Jsme všichni kámoši, jak by si mohl vybrat?
- Tadeáše. - Hustě, Tadeáši!
Dneska si užiješ!
Tadeáše?
No jo. Kdybych si musel vybrat.
Měls na výběr 11 možností...
a vybral sis Tadeáše, co ještě neřekl ani slovo?
Co jenom hraje křoví?
Promiň, ale hraješ. Ježíš nás tu chtěl mít 12.
Tak hele, Tadeáš je hustej.
Jo, je hustej, ale to je Tomáš taky.
A Jakub taky. Všichni jsme hustý.
No tak, vždyť je to jenom hra.
Hovno! Jestli Petr jede po Tadeášovi, chci vědět proč.
Odpověz, Petře. Vybral sis pravdu, tak mluv.
Co se to tady děje?
Petr zahazuje čtyři roky...
Pánové, flaška!
- Je řada na Jidášovi. - Jidáši!
- Zrovna jsem na odchodu. - Co? Co blbneš?
Jsem unavenej. Ráno brzo vstávám...
- Tak se naposled napij. - Nenapil jsem se ani poprvý.
- S tebou je fakt nuda. - Ne, jenom nic nevydržím.
Buzno! Buzno!
- Buzno! - Buzno!
To není hezký, Ježíši.
- Mám ráno spoustu práce. - Tak si aspoň lokni vody.
Dej si a pustím tě.
- Vodu? - Jo, udělej to pro nás.
A ty mi ji v žaludku proměníš ve víno.
Neproměním.
- To už znám. - Tentokrát ji ve víno neproměním.
- Je to jenom voda? - Jenom voda.
- Neproměníš ji ve víno? - Ne.
Tak dobře.
Proměnil jsem ji v absint, pičo!
Je řada na Jakubovi.
- Řeknu pravdu. - Nejsi na řadě.
- Pravda nebo úkol? - Úkol.
Konec blbostí. Musíte hned vypadnout.
Vrátí se Římani.
- No tak, ještě půl hodiny. - Dvě minuty.
Umřeli tady lidi a koukni se na Jidáše.
Je v kómatu a záchod se ucpal krví!
Konec zábavy, koukejte zmizet. Hned!
Nemluv se mnou tak, nebo zvednu ruku.
- Klid. - Zvednu ruku...
Klid, Ježíši! Bartoloměj pořád kope hrob.
Řekls úkol, viď?
- No jo. - Chci, abys přivázal krčmáře ke stropu.
- Co? - Nebo...
Nebo napíšu do Novýho zákona,
že apoštol Jakub hulil péra!
Jsi fakt kretén! To ne!
- Ale upřesni, kterej Jakub. - Nechám to nejednoznačný.
Budoucnost rozhodne sama.
Roztoč flašku!
Míří na mě.
Pravda nebo úkol?
Zeptej se ho, čím ho Ďábel v poušti svedl na scestí.
Úkol! Na tohle ti neskočím.
- Toč znova. - Počkat, a co úkol?
- Ser na to, Ježíši? - Proč?
Protože jsi Ježíš.
No a? Zapomněli jste na můj původ?
Všichni jsme jedno plémě.
Haló!
Jsem Ježíš Kristus!
JC Superstar! Co to je za kravinu?
- Chceš udělat průser? - Jo!
- Všechno posereš! - Jdu do toho!
Vyzývám tě, nadvakrát tě vyzývám...
- abys řekl abecedu pozpátku! - Co?
- To je pořádná výzva. - To je těžký.
Dost těžký. Zkusím to.
Z, Y, M...
Sakra, posral jsem to.
Co to melete?
Bojíte se mě k něčemu vyzvat?
- To teda ne. - Ne, ne.
- Vyzvu tě znova. - Tak dělej.
Umyj všem nohy! Hlavně Šimonovi!
Poblil jsem si nohu.
Že to nedokážeš!
Tak dost! Co to má bejt?
Co to má kurva bejt?
Už vás ani nepoznávám.
V Bibli bude stát: „Ježíš neměl 12 apoštolů ale 12 totálních mamrdů.“
Kde je těch 12 drsnejch apoštolů,
co mě následovali a pořád mě popichovali?
Náš vztah jde pěkně do hajzlu!
Je to nuda. Řeknu „amen“ a vy křiknete „aleluja“.
Máte říct: „Serem na amen! Máme toho plnou prdel.“
Když pinknu, máte pinknout zpátky.
Máte mě nutit dělat píčoviny!
Hele, hřebík.
- To není nutný. - Ježíši, ne!
Chci pořádnou hru!
Zavřít oči.
Ježíši, to je nebezpečný.
Zavolejte Marii.
To je ono. Kdo to chce zkusit?
- Tak dělej. - Ježíši.
Šimone, vem si ten hřeb.
Vem si ho!
- A dělej! - Radši ne...
Hned! Hřebík mezi prsty.
A pět set krát za minutu!
Říkám dělej!
Asi musím říct Tadeášovi, aby Petra napíchnul. A že to umí!
Ty zmrde!
Víte, že z krve se mi dělá zle...
Cos to udělal, Šimone?
Chce si hrát na drsňáka? Tady to má!
- Pomozte mi to vyndat. - Počkat.
Nechtěl, abysme ho něčím dostali?
Řekl, že jsme poserové, že ho musíme nějak dostat.
Mám to. Dones ještě tři hřeby.
Ty seber ty dva trámy.
- Nechápu... - Poslouchejte!
Uděláme, co jsme dělali dětem na táboře,
když jsme se vykalili a dělali z nich strašáky.
Přivázali jsme je
a když se ráno vzbudily, měly vyklovaný oči.
Klesnul jim tlak.
- Není to bomba fór? - To ho dostane.
Ježíš má smysl pro humor, nenasere se.
Uvidí, zač jsou toho apoštolové.
- Tu ránu si pak uzdraví. - Jasně.
Jdem na to. Co se může stát?
Co jsme to kurva udělali?
Zabije nás!
Super nápad, Tomáši.
Souhlasili jste.
Znělo to jako dobrej nápad.
Co jsou zač ti dva?
Asi žebráci, co spali před krčmou.
Trnovou korunu jsme si mohli odpustit. Moc detailů někdy škodí.
Magdaléno.
- Neplač. - Změnil mi život.
Nám taky.
- Vy jste taky znali Dimase? - Kdo je Dimas?
Ten vpravo.
Mluvíme o Ježíšovi, o tom uprostřed.
Odkud znáš Dimase?
Byl to můj první zákazník.
Udělal mi skvělou reklamu.
Moje hlava!
Nikdy jsem neměl takovou kocovinu.
Co to tady...
Co se tady stalo?
Kdo to Ježíšovi udělal?
- No... - Vlastně...
Tos byl ty!
- Já? - Máš radost. Jidáši?
- Jo! - Tys to byl!
- Kdy? - Když ses včera ztřískal.
Panebože, když se napiju, vůbec nic si nepamatuju.
Ty zrůdo!
- Tak počkat. - Počkat?
Náš Pán byl ukřižován tvou rukou, Jidáši!
Jak můžeme „počkat“?
Jo!
Proč bych to ale dělal?
- Pro peníze! - Jidáši, ty hajzle!
Udělal to pro peníze!
- Zrádce! - Mrzí mě to...
- Zmiz odsud! - Odejdi!
Dostaňte zrádce!
Vrahu!
Bartoloměji, schovej tu starou mrtvolu na tři dny, než se to uklidní.
Jakube!
Ježíši, ty žiješ?
Uvěřil, že jsem umřel?
No jasně. Dav ho odehnal.
Tomu říkám výzva!
Budou Jidáše lynčovat, koukněte.
Jenom chce pozornost.
Tak už mě sundejte, berou mě z toho záda.
Hustý!