Moudrá a vlídná duše.
Vzpomínáš si...
...jak nám patřil svět?
Sníš o čase...
...kdy jsme museli odejít?
Kdy jsi nás vyvedla...
...a jak to vše začalo.
VYPRAVĚČ: CHIWETEL EJIOFOR
SLONÍ KRÁLOVNA
Náš příběh začíná u napajedla naplněného bouří.
Ve velkých stádech tu žijí poslední přežívající obří „tuskeři“ na světě.
Potomci ušlechtilé linie, která kdysi žila po celé Africe.
Královnou všech je Athena.
Je to 50letá vladařka rodu, hlava celé širší rodiny.
Jako většina z nás má sousedy.
A tento příběh je i o nich.
Její rodinu tvoří příbuzné samice a jejich slůňata.
Mají k sobě tak blízko, že mláďata jsou prakticky sourozenci.
Athenina rodina spoléhá na její zkušenosti a moudrost,
protože rozhodnutí ovlivňující jejich přežití činí jen ona.
Její nejmladší dceři Princess je jeden rok.
Je klidná po matce.
Dále je tu Wewe,
rošťák stáda.
Neustále se snaží s Princess spřátelit.
Snaží se ale až příliš a často si jen zadělává na potíže.
Jako hoch Wewe zůstane s rodinou, dokud nebude adolescent,
a pak domov opustí a přidá se k samčímu stádu.
Mimi je benjamínek rodiny.
Narodila se během bouře.
Dnešek je pro ni prvním dnem celoživotního učení.
Ještě dva roky bude zcela závislá na matčině mléce.
Její matka Mala rodí pouze jednou za pět let,
takže každé slůně je vzácné.
Ačkoliv je krmení jen na Male,
o Mimi budou pečovat všechny.
Výchova slůněte je totiž úkol pro celé stádo.
Toto je Athenino království.
V tuto chvíli nabízí vše potřebné.
Každý den vodí rodinu k hlavnímu napajedlu,
což může její sousedy obtěžovat.
Ti ale slony potřebují,
protože oni napajedlo vytvořili a teď ho udržují.
Hrabatkám se ale může zdát, že budování nikdy nekončí.
Většina sousedů rodiny žije ve výšce sloních nehtů.
Všichni jsou tak či onak na svých obřích přátelích závislí.
Napajedlo je jejich společným domovem.
Jakmile ale vyjde slunce,
začne se zmenšovat.
Na rozšiřování rodin není moc času.
Hrabatka se do toho pouští bez váhání
a pulci se objeví co nevidět.
Halančíci pod hladinou netuší,
jak nebo kdy jim Athenina rodina pomůže.
Zatím mají oči jen jeden pro druhého.
Kdykoliv se samec přitiskne k samici, ta naklade jikru...
...a zahrabe ji.
Athena ví, že po soumraku musí být obzvlášť ostražitá.
Rodina proto bude spát vestoje, aby Weweho a Mimi lépe ochránila.
Ale pro jejich sousedy...
...večírek teprve začíná.
Samice pěnovnic se s jediným partnerem nespokojí.
Na pěnový mejdan zve celé davy.
Pro Athenino napajedlo je to první událost sezóny.
Do pěny našlehané samci naklade vajíčka,
která se uvnitř v bezpečí vyvinou.
Nad hladinou je husice nilská o krok napřed.
Vajíčka nakladla před několika týdny.
Potrvá dva měsíce, než její mláďata vzlétnou.
Do té doby jim bude domovem napajedlo.
Athena se kvůli mládí Mimi od vody příliš nevzdaluje.
Vždy bývá obezřetná, dokud slůně nepřibere a nezesílí.
Wewe poprvé poznává někoho mladšího
a ze všech sil se snaží spřátelit.
Někteří se do hnízd teprve pouštějí,
zato jiní už je dokončují.
Pěnovnice za sebou mají dlouhou noc
a začínají se unavovat.
Jeden flamendr se aspoň veze domů taxíkem.
Občas se pěnovnice vydá do světa,
ať chce, nebo ne.
Sedět na slunci pěnovnici nevadí.
Slůně si ale může spálit kůži,
a tak Wewe ukazuje Mimi, kde najít stín.
Dokud je život snadný,
může se Athena uvolnit a dopřát slůňatům odpočinek.
Wewe se ale nikdy neválí dlouho.
Má radost z Mimi
a novou kamarádku budí, aby si hráli.
Mimi musí co nejvíc odpočívat.
Potřebuje nabrat síly, aby stačila zbytku rodiny.
Matka husa chce mláďata dostat do bezpečí napajedla.
I pro ně je to první den.
Po náročné noci nemají naspěch.
Její návrh ostatně vyžaduje skok do neznáma.
Pere se v nich instinkt,
zda zůstat pohromadě, nebo být s rodiči.
Jediný přelet je přesvědčí,
že lepší šanci na přežití budou mít u mámy a táty.
V každé rodině je někdo, kdo chodívá poslední a pozdě.
Říkejme mu Stephen.
Rodiče čekají, že mláďata budou držet krok,
takže nevědí, že Stephen zůstal pozadu.
Tu a tam i poslednímu opozdilci přeje štěstí.
Athenina znalost království
se předává z matky na dceru už celá staletí.
Má největší kly ze všech vladařek.
Vrub vytvořily roky škubání trávy a révy.
Její nejoblíbenější réva kvete pouhých pár dní v roce.
Dobře ví, kde ji najít.
S vyhlídkou na hostinu se rodina
zapomíná dívat pod nohy,
takže je na sousedech, aby uhnuli.
Chameleona chrání jeho mimikry.
Občas je ale rozhodnutí nehybně splývat
tím nejhorším možným.
Umí-li chameleon panikařit,
vypadá to asi takto.
Athenina rodina
vede ve vegetačním období klidný život.
Nechá je pást, dokud se neoteplí,
a pak je odvede napít se.
Od bouře uplynuly jen čtyři dny,
ale hnízda pěnovnic už na slunci vytvrdla.
Jsou nachystaná.
Následujících pár týdnů bude napajedlo domovem drobným žabím pulcům.
V průběhu líhnutí si jich Athenina rodina ani nevšimne,
ale zaujmou pozornost
halančíků a želv žijících pod nimi.
Dosáhne na ně jen ta největší.
Odměnou je jí sněhová pěna plněná jemnými pulci.
Mimi je ve vodě poprvé.
Začíná proto na mělčině
a nikdo ji nemusí pobízet.
Athenina rodina je tu jako v ráji.
Pokud ale nezaprší znovu, napajedla během pár týdnů vyschnou.
Athena ví, že v tom případě budou muset království opustit.
Musí tedy období hojnosti využít naplno.
Princess od matky odkoukává, co žrát.
Slůňata se ale stále kojí,
což Wewemu poskytuje čas potrénovat obratnost nohou a chobotu.
Podobné zručnosti ale dosáhne až za několik měsíců.
Athena ví, že se blíží období sucha.
Jediná příprava na něj je přibrat na váze.
To znamená cpát se.
Co jde ale dovnitř, musí jít i ven.
Pro hnojníky to je dar z nebes.
Zpráva se rozkřikla do světa.
Už se blíží ostatní,
takže na pomalý oběd není čas.
Musí vyrobit kuličku a odválet ji co nejrychleji,
neboť na něj číhají lupiči.
Vítěz teď musí najít půdu dost měkkou na to, aby mohl kuličku zahrabat
a v klidu se nažrat.
Mimo toho, že živí hnojníky,
Athenina rodina poskytuje království zahradnické služby.
Většina sežraných semen jimi projde bez strávení,
aby je pak po cestách sázeli v úhledných kuličkách kompostu.
Pan Želva na někoho čeká.
Kvůli svým plánům se musí nasvačit teď, dokud může.
Déšť stále nikde. Dny jsou čím dál žhavější a začíná být dusno.
Kvůli blížícím se slonům a křehké rodině
si husice musí držet bezpečný odstup.
Kvůli klesající hladině a horkokrevnému stádu
to ale není snadné.
Vědí, že silnějšího nemá cenu provokovat.
Aby si zachovala tvář, zchladí si žáhu na holubici.
Stephen opět zaspal.
Zůstává tu sám.
A tentokrát se opravdu ztratil.
Panu Želvovi se blýská na lepší časy.
Přišla se napít samice.
Může ji snadno dostihnout.
Aby na ni ale udělal dojem, musí ukázat, že se jí výdrží vyrovná.
A to znamená procházku.
Dlouhou procházku.
Stephen vidí podobné tvory poprvé.
Bude se ale muset rozkoukat,
jestli chce mít naději na návrat k rodině.
Začal jako poslední opozdilec
a teď je ze Stephena zbloudilý klikař.
Někteří Athenini sousedé se ukážou, až když pláně začnou vysychat
a nabízet potravu.
Vlhy se k Athenině rodině přidávají jen na pár dní,
kdy jsou kobylky v království nejšťavnatější.
Čekají, že je rodina vyplaší.
Přátelství vlh vydrží jen tak dlouho, dokud budou k mání kobylky.
Jakmile s nimi ptáci skoncují, odletí pryč.
Stejně nadšený je z kobylek i Stephen.
Možná mu chybí schopnosti, ale snaha nikoliv.
Dole ve výšce nehtů hnojník stále zápolí.
Sice se zdá, že tlačí kuličku dopředu,
ale ve skutečnosti je vzhůru nohama a odráží ji za sebe.
Nevidí, kam jde, ale to ho netrápí.
Jeho odhodlání je s jeho velikostí nesouměřitelné.
Když teď kuličku získal, nechce o ni přijít...
...nehledě na velikost soupeře.
Athenin tým neskóroval,
ale odkopl míč do autu,
což hnojníkovi umožní se ho opět zmocnit.
Athenina rodina některé ze sousedů potkává jen zřídka.
Jakmile je želvy zaslechnou, vytratí se.
Od bouře už ale uplynuly týdny
a voda je teď tak mělká, že není kde se schovat.
I halančík se ocitá na suchu.
Napajedlo bylo celý jeho svět.
S ubývající vodou se ale jeho čas krátí.
Kvůli vodnímu skotačení
všem hrozí rozmačkání.
Kdo může, bere nohy na ramena.
Čímž na sebe jen upozorní.
Sloni si libují v dotycích.
Citlivými choboty a nohama prozkoumávají vše nové.
Nemají zlé úmysly, jsou jen zvědaví.
Ve sloní společnosti je agresivita vzácností.
I mezi samci,
když se k Athenině rodině připojí na solisku.
Místo toho se přivítají,
tiše uznají vzájemné postavení...
...a pak se dělí.
Dobývání lizu z půdy bohaté na sůl vyžaduje praxi.
Je nutná koordinace nohy a chobotu doplněná o ovládání dechu.
Wewe s tím bojuje.
Když se nadechne příliš, vletí mu lechtavý prach přímo do nosu.
On ale vymýšlí, jak kýchnutí zabránit.
Je do toho natolik zabrán, že mu jeho kamarádka na okamžik sejde z očí.
Mimi je neustále hladová,
ale nikdy nesaje dlouho.
Do dění se výjimečně zapojuje její sestra Milly
a snaží se Weweho odstrčit.
Mala totiž nemá dost mléka...
...a Mimi potřebuje každý lok.
Na konci každého dne jsou všichni unavení.
Matka husa nemá jak poznat, že Stephen stále chybí.
Většina napajedel v království už vyschla
a Athena začíná být neklidná.
Už ví, že budou muset odejít,
ale obává se, že Mimi nemá na putování dostatek sil.
Zdá se, že zápolí se situacemi,
které slůňata většinou hravě zvládají.
Její přátelé mají problém poznat, zda má potíže,
nebo je jen příliš unavená.
Když ale Athena zahřímá k odchodu,
rozkaz platí pro všechny.
A pro malé slůně není nic horšího
než představa, že zůstane opuštěno.
Blížící se změnu nevnímá pouze Athena.
Téměř přes noc vyrostly nové rodině hrabatek nohy
a nyní vodu opouštějí, aby začaly život na souši.
Naštěstí pro ně jsou jejich mladé kosti stále velice měkké.
Třítunového slona ale pokoušet nechtějí.
Athena zatím do útočiště pro období sucha nevyrazila,
protože se Mimi potýká s obtížemi.
Matka ji musí povzbudit.
S nástupem období sucha není cesty zpět.
Ale čas od času se příroda pousměje
a vrátí, co vzala.
Stephenova noc o samotě
mu snad ukázala, jak moc rodinu potřebuje.
Poslední žabky nyní vylézají na břeh.
Ty, které se vynořily dříve, jsou ale větší.
A vyčkávají.
Pro hrabatku je nejlepší start do života,
když má velkou tlamu a malé příbuzné.
Týdny bez deště se na království podepsaly.
Pokud by Athena pochybovala o tom, co bude,
přílet velkých hejn to jen potvrdí.
Vysychající krajina nutí snovače ke stěhování.
Jejich přilétající mračna umí vyrazit dech.
Za jediný den vypijí tolik, co Athenina rodina za týden.
Než odletí pryč, vypijí celé napajedlo do sucha.
Rodina používá bahno jako krém proti slunci.
To je zásadní pro halančíky,
kteří do bahna nakladli jikry.
Vyrostly z nich drobné rybky, jenže se nevylíhly.
Mimo vodu přežijí řadu týdnů.
Až Athenina rodina odejde,
ponese si drobné pasažéry.
Takto se potěr halančíků přesouvá mezi napajedly
jízdou na slonech.
Athena ví, že už měla dávno vyrazit,
ale k nejbližšímu stálému vodnímu zdroji je to 150 km.
Odchod odkládala v naději, že Mimi zesílí.
Mala je teď tak starostlivá, že už není vítán ani Wewe.
Mimiina velká sestra Milly jí může dát útěchu,
ale ne mléko, které tak zoufale potřebuje.
Až čas ukáže, zda bylo Athenino rozhodnutí zdržet se správné.
Teď nemá na vybranou.
Království je bez vody
a tůně před nimi vysychají.
Musí vyrazit k útočišti.
Mala a Milly teď spolupracují.
Jakkoliv by možná Athena ráda,
jako vladařka nemůže stavět potřeby Mimi nad potřeby celé rodiny.
Zatímco se Mala a Mimi jdou napít,
Athena odvádí ostatní za krmením,
protože se musí věnovat potřebám všech.
Mimiina zoufalá žízeň značí, že Male došlo mléko.
To ale Mala neví.
Ví, že slabé slůně může v bahně snadno uváznout,
a instinkt jí radí, aby od něj Mimi vší silou dostala.
Mimi ještě nebyla odstavena.
Když se jí tedy nedostává mléka,
nedostává se jí potravy.
Čas od času potřebuje matka dceřinu pomoc.
Od toho je rodina.
Den nato je tepleji
a Athena řeší stále horší dilema.
Nechce Mimi opustit,
ale stejně tak nemůže ohrozit celou rodinu.
Athena ví, že jsou u poslední tůně.
A ta dnes vyschne.
Želva to vycítila také a zahrabe se hluboko do bahna, dokud může.
Radši riskuje, že na ni stoupnou, než aby ji zaskočilo období sucha.
Mala se nevzdává.
Nakonec je to ale na Mimiino srdíčko příliš.
Pro matku není nic horšího.
Občas přes veškerý smutek přináší smrt úlevu.
Weweho ale ztráta kamarádky zasáhla obzvlášť.
Athena ví, že si další zdržení nemůže dovolit.
Cesta do útočiště pro období sucha zabere tři dny.
Vyrazila tak pozdě,
že se po cestě nebudou mít kde napít.
Na zastávku a utěšování Weweho není čas.
Za nimi, na místě napajedla,
je teď měkká půda, kterou hnojník hledal.
Halančíci už jsou minulostí.
Hrabatka se zahrabe a další měsíce stráví hluboko pod zemí.
Od Stephenova vylíhnutí jsou to dva měsíce.
Mladé husice už jsou plně vzrostlé.
Do útočiště vyrazí i ony.
Sledují stejnou trasu jako sloni.
Athena každý den dělá krátkou zastávku, aby se nakrmili.
Teď jsou na Weweho milejší.
I Princess je tolerantnější.
Milly je bez mléka,
ale Weweho sání je utěšující pro oba.
Athenina trasa ven z království je mentální mapa sloních stezek,
kterou pochytila od své matky a nikdy nezapomněla.
Čeká je přechod pustiny.
Nekráčejí ale sami.
K útočišti míří všichni.
Útočiště je napajedlo plněné spodní vodou.
I na vrcholu období sucha je dost vody pro všechny.
Vedle slonů bude k uprchlíkům patřit Stephenova rodina.
S návratem domů budou čekat na příchod dešťů.
Athena se sem vydává jen v nejsušších letech.
Je to jediná doba, kdy není nejvyšším vladařem.
Toto je Satao, král všech.
Tusker mytických rozměrů.
Je to něžný obr,
jemuž jsou všichni podřízeni.
Byl celý rok v divočině
a zajímá ho tu, zda je některá ze samic v říji.
Nusu je mladá slonice z Atheniny rodiny.
Je ale silně březí.
Poprvé od Mimiiny smrti se Wewe raduje.
Má příležitost poznat slůňata z jiných rodin.
A když ho hraní utahá, jeho rodina mu vždy ráda pomůže.
S postupem období sucha začíná potrava v útočišti ubývat.
Athenina rodina tak musí každý večer putovat za krmením o něco dál.
Po každém výletu se musí všichni vrátit k vodě.
Dává jim život.
Také je ale připoutává k útočišti
a uzel se pomalu utahuje.
Chybí jim energie, protože už téměř všechno sežrali.
Někdejší útočiště se pomalu proměnilo ve vězení.
Když deště nepřijdou,
stává se z období sucha období vyprahlosti.
Začínají se hromadit následky a oběti.
Athena se neodvažuje odejít,
protože poblíž žádná jiná voda není.
V takovém suchu nezabíjí žízeň, ale vyhladovění.
Pro všechny je to jen otázka času.
Během svých 50 let ještě Athena tak silné sucho nezažila.
Teď ji čeká nejzásadnější životní rozhodnutí.
Tentokrát je v sázce život celé její rodiny.
Pokud zůstane, vyhladoví.
Ale pokud odchod špatně načasuje,
všichni zemřou žízní.
Tak či onak spočívá rozhodnutí výhradně na ní.
Požívá takové důvěry,
že když se rozhodne pro návrat do království, nikdo ani nezaváhá.
Je jejich vladařkou.
Následovali by ji kamkoliv.
Zpátky v království to není o nic lepší.
Na místě napajedla jsou ti, kteří se zahrabali, pohřbení zaživa.
Uvěznění v hibernaci.
Pro všechny platí, že pokud mají znovu ožít,
musí zapršet.
Venku v pustině
rodina ze všech sil Weweho chrání před sluncem.
Na každý jejich krok ale musí udělat dva.
A to si vybírá daň.
Když se Athena konečně zastaví,
není to kvůli hledání potravy, ale kvůli vzpomínce na člena rodiny.
Na pár chvil pouštějí sucho z hlavy
a společně přemítají nad minulostí.
A nad tím, co znamená být jedním z nich.
Cíl jejich cesty stále svírá sucho.
Do království je to už jen den chůze
a teď Athenu dokáže zastavit jen jediné.
Po téměř dvouleté březosti
Nusu porodila.
Slůně je samička.
O světě, kam se narodila, neví nic.
Hlavní je pro ni najít první potravu.
Wewe se jako obvykle chce přátelit.
Zdálo by se, že to je pro narození nejhorší doba.
Athena ale ví své.
Tisíce let se o jejím rodu myslelo, že dokáže přivolat déšť.
Pravda je taková, že blížící se déšť vycítila,
když byl ještě přes 150 km daleko.
Rovnováhu dokáže království navrátit jediné.
Je tomu už rok, co viděli téct vodu,
a je to pro ně šok.
Přijít na svět před dešti je v Africe známkou štěstí.
Déšť je totiž vždy důvodem k oslavě.
Sloní stezky opět poslouží jako kanály, které naplní napajedla.
Pod zemí účinkuje déšť jako budíček.
Tak jako každý úsměv zanechá stopu ve tváři,
i každé putování zanechá stopu na tomto kontinentu.
Mladé husice stále drží při sobě.
Zanedlouho si ale začnou hledat vlastní partnery.
A jak už je zvykem, Stephen doráží poslední a pozdě.
Námluvy pana Želvy byly pomalé a klidné,
ale konečně byl přijat.
Napajedlo jim všem opět dá život.
Wewemu je doma nejlépe.
A není nad to, moci se o to podělit s novou kamarádkou.
Velká sucha přinášejí velké deště.
A rozpuk království vábí další rodiny
měrou nevídanou celá desetiletí.
Na pár dní vytvoří superstádo čítající tisíc kusů.
Největší shromáždění slonů na světě.
Putování Weweho a Princess sblížilo
a stalo se prvním krokem k osvojení znalostí,
které jim v životě pomohou.
Nastanou další sucha,
ale Athenina rodina nikdy nezapomene na tu pozoruhodnou hlavu rodu,
která je vyvedla ven... a přivedla domů.
Těchto obřích tuskerů zbývá už jen hrstka.
Dnes tento malý kout kontinentu stále patří jim.
Připomíná nám, jak to bývalo dřív...
...když jim patřila celá Afrika.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE SATAA A ATHENY
ZABIT PYTLÁKY BĚHEM NATÁČENÍ TOHOTO FILMU
BYL TO NEJVĚTŠÍ TUSKER NA SVĚTĚ
NAPOSLEDY SPATŘENA, KDYŽ ODVÁDĚLA RODINU Z KRÁLOVSTVÍ
ZJISTĚTE VÍCE O SLONECH A O TOM, JAK JIM MŮŽETE POMOCI
VĚNOVÁNO PAMÁTCE NAŠEHO PŘÍTELE A UČITELE ALANA ROOTA
www.Titulky.com