BANKÉŘ ODBOJE
- Jsem z něčeho obviněný? - Zatím ne.
- Všichni ale víme, proč tu jsme. - Měl byste nám vysvětlit pár věcí.
Ty peníze, pane van Halle. Chceme vědět přesně, kolik to bylo.
- A jak jste se k nim dostal. - A kde jsou teď.
Protože nemáte ani tušení.
Prostě začněte od začátku.
Začalo to mým bratrem.
Všechno to začalo Wallym.
Tati, dělám to správně?
Jsi jako malý kamzík.
Neboj, nic se nestane.
Vytáhni se na tu silnou větev. Dobře, to je ono.
Ne, ta je shnilá. Dobrá a teď nahoru.
Bezva. Podívejme na krále stromu.
Tady jste.
Podívej, jak vysoko jsme vylezli. Attie už je až nahoře.
- Máš tu ale hosty, zlato. - Jo, já vím. Už jdeme.
Jo, jednu nohu sem. Bezva, neboj se.
Pojď, Attie. Jo, jednu nohu tam. Tak, dej ji sem.
Promiň, potřeboval jsem se provětrat.
- Ahoj, děcka. - Ahoj, strýčku Jaape.
Rád vás vidím.
- Van Hall. - Henri.
- Gratuluji. - Díky. Jo, 25, pěkný věk.
- Leda ve snu. To jsou šediny? - Ne, to je jen světlo.
Hej, Wally, co si myslíš o tom Rostovi van Tonningenovi?
Něco musíme udělat.
Nemůžeme nic dělat. Náckové nás nechají zaplatit za naši okupaci.
- Co když začne tisknout peníze? - Inflace?
Jo, na ministerstvu si s tím docela děláme hlavu.
Proto jsem tak rád, že ode dneška
budu v představenstvu Holandské státní banky.
Momentálně se nacházíme na prahu jedné z největších revolucí v dějinách Evropy.
Kapitalistická demokracie vykrvácela.
To není jen názor národních socialistů, to je fakt.
Ale v Holandské státní bance není místo pro politické názory.
Jsme tu kvůli lidem,
což předpokládá solidaritu a spolupráci s lidmi stejné rasy.
- Tohle nebudu poslouchat. - Ticho.
Ze srdce bych si přál, aby šli zaměstnanci Holandské státní banky
příkladem ostatním lidem.
Každý holandský vlastenec chce vidět svůj lid šťastný.
Je to to nejlepší, co jsem sehnala na přídělové lístky.
Nechcete si dneska vyjet na loďce?
No, můžeme, ale to bych potřeboval na pomoc dva opravdu dobré námořníky.
Drž to kormidlo. Attie, podívej se pod předním stěžněm, jestli někdo nejede.
Pokud někoho uvidíš, tak nás musíš upozornit.
Vidíte támhle ten mlýn? Dobře ho sledujte.
Tak. Dobrá a teď zatáhněte.
Nechte ji trochu klouzat po větru.
Příště spusťte tu kosatku najednou. A nekřižujte tak moc rychle.
- Malí piráti. - Nebyl tvůj otec pirát?
Ne, ne můj dědeček, ale bratr vašeho pra-pra-pra-pradědečka, Adriaan.
- Opravdu? - Jo, opravdu.
A jeho bratr Maurits byl vojákem, který bojoval proti pruskému králi.
- Pruskému? - Německo.
- Byl u pluku van Tuyla. - Van Tuyla? Kdo to byl?
No, někdo, kdo nesnášel Němce.
- Ale já bych byl raději pirát. - Tak proč teda pracuješ v bance?
Paní van Veenová?
- Neměl jsem mít ve 13:30 Meijera? - Měl, ale nemůžu ho sehnat.
To mu není moc podobné.
To ne.
Haló?
Meijere?
Tady je Wally.
Isaaku?
Haló?
Pane van Halle?
Rád bych si s vámi promluvil.
- Promiňte, ale co jste zač? - Nebojte se.
Kdybych měl zlé úmysly, nejednal bych s vámi takhle zdvořile.
Omlouvám se, ale teď nemůžu...
Nepotrvá dlouho a tohle se stane všude.
Pane van Halle, souhlasíte, že je na čase bránit se?
- Jak dlouho jste se plavil na Flandrii? - Pár let.
Většinou Jižní Amerika. Brazílie.
- Můžu se zeptat, proč jste toho nechal? - Můžu se zeptat, kdo jste?
Van den Berg. Důstojník královského námořnictva.
V současnosti jsem v odboji. Mimochodem, van den Berg není moje skutečné jméno.
- Mé oči. - Promiňte.
Proto jsem odešel. Kvůli mým očím. Jsem krátkozraký.
Co ode mě chcete?
Co víte o Fondu pro námořníky?
Fond na pomoc, že ano?
Pro rodiny námořníků, kteří byli na moři, když vypukla válka.
Osmnáct tisíc mužů. Téměř nikdo z nich se nevrátil.
Nyní se plaví pod vládou Londýna.
Ze začátku jim obchodní námořnictvo platilo tak, jak mělo.
Dokud to Němci nezakázali.
Jste tu kvůli dotaci pro váš fond?
Chci mnohem víc než to, pane van Halle.
Moje otázka zní, jestli byste byl ochotný udělat to samé
pro oblast Amsterdamu.
Já? Proč já?
Vaše jméno, vaše reputace.
A měl jsem pocit, že budete cítit osobní závazek.
Samozřejmě, že to není bez rizika.
Pochopím, pokud nebudete souhlasit. Máte, konec konců, rodinu.
Nechci to.
Jasně, že to nechci.
Ale musíš to udělat.
Ilegální banka? Přišel jsi o rozum?
- Slyšel jsi o Meijersových? - Ano.
Tilly volala Emmy. Děsné.
Tohle jsem našel v jejich domě.
Všechny židovské rodiny v Zaandamu tohle dostaly.
"Instrukce pro evakuaci ze Zaandamu.
Zamkněte své domovy a klíč odevzdejte na policii.
Vezměte si jen to, co unesete."
Tady: "Vypovězte své nájmy. Bod 10: Vypněte plyn, vodu a elektřinu."
Zní tohle, jako by se měli vrátit?
Ten tvůj Námořnický fond těmhle lidem nepomůže.
Musíme něco udělat. S našimi styky.
Můžeme se zorganizovat stejně dobře, jako jsou Němci.
Půjčíme si peníze od spřátelených bankéřů.
Aby jim je vláda po válce vrátila?
- Přesně tak. - Budeš potřebovat administrativu.
Kdo by do toho šel?
Všechna jejich jména sepsaná v knihách, aby je našli Němci?
Co je to?
- To je k ničemu. - Z carské éry. Ideální.
Budeme shánět peníze.
Každý, kdo půjčí Námořnickému fondu dostane akcie.
Naprosto k ničemu.
Každá akcie znamená 1000 guldenů.
Napíšeme sériové číslo akcie a za to například "x50".
Takže po válce bude moct držitel prokázat, že přispěl 50.000 guldenů.
A všechno, co najdou Němci budou jen bezcenné akcie.
Nebo nesmyslné řady čísel.
- Chytrý plán. - A bez rizika.
Co máš proti?
Nemůžu vystavit Emmy a děti takovému riziku.
- Já mám taky rodinu. - Zkus o tom popřemýšlet.
To dělám celou dobu.
Je mi líto, ale ne.
Jsme bankéři, Wally. Nejsme odbojáři.
Wally? Wally.
Pak jsem ho dva měsíce neviděl. To je na nás velmi nezvyklé.
Věděl jsem, že v tom plánu bude pokračovat beze mě.
Snažil jsem se nedělat si starosti.
Ale chyběl mi.
- Hodně práce, pane van Halle? - Mám pauzu na oběd.
Ano, jistě. Jen jsem vás chtěl upozornit.
Příští týden budu stahovat z oběhu všechny 500 a 1000 bankovky.
- A pročpak? - Abychom bojovali s černým trhem.
Vždycky se najdou lidé, kteří se v těžkých časech snaží zbohatnout.
Bankovky vysoké hodnoty bude možné ještě dva týdny vyměnit na pokladně.
- Pod podmínkou, že se za ně zaručíte. - Ale jistě.
Dálnopis pošlu až v pondělí, ale my bankéři si musíme navzájem pomáhat.
No, toho si velmi vážím.
Možná byste pro mě mohl udělat něco na oplátku.
Pokud byste slyšel o společnosti,
která se pokouší zbavit vyšší částky 1000 guldenových bankovek...
Hned vám dám vědět.
Hodnej.
Pane van Halle, váš bratr nyní nechce být rušen.
Pane van Hall.
V pořádku, paní van Veenová.
Jaape. Takže do toho zatáhl tebe?
Jak to myslíš? Tohle je můj nový oblek.
Takže váš plán funguje?
Za poslední měsíce jsem ztopil 500.000.
- Pět set tisíc? - Jaap mi pomáhá s distribucí.
Na mě samotného je toho moc.
Můžete na to zapomenout, hoši.
Rost van Tonningen právě prohlásil všechny 500 a 1000 bankovky za neplatné.
- To není pravda. - Proč?
- Aby bojoval s černým trhem. - A s odbojem.
Kolik jich máte?
- Dvě stě tisíc. - Máte dva týdny na to je vyměnit.
Můžete je zkusit vyměnit pomocí vašich přátel a společníků.
Sám to nikdy nezvládnu.
- To ne. Jen jsem tě přišel varovat, Wally. - Všechno to náročné už máme.
Peníze jsou tu. A máš mnohem větší kontakty.
Jinak to budou všechno jen bezcenné papíry.
De Vroedt to udělá. Chceš se vsadit? Beers? Van Manen?
Elckenbout?
U Beerse si nejsem jistý. Toho bych se neptal.
- Henri ter Meulen? - Henri je fajn.
Nepočkalo by to?
- Kolika 1000 se dokážeš zbavit? - Tak dvanácti.
- Čtyřiceti. - Osmi - maximálně.
Promiň, Gijsi, žádných. Sám jich mám plný sejf.
Hele, nebojím se Skopčáků, ale ministerstva.
A mám vaše slovo, že je to pro Námořnický fond?
Pak se vás už na nic ptát nebudu.
- Díky za rychlou odpověď. - Jistě.
A s tímhle je to padesát.
Ano, je to vaše.
Díky a tohle je pro vás.
Ano.
- Povedeš účetnictví? - Já? Proč já?
- A musíme si půjčit víc. - Víc?
Ano, můžeme směnit mnohem víc, než jen našich 200.000.
Téměř o 600.000 víc, než před dvěma týdny. Všechno v malých bankovkách.
- Měl bych poděkovat Rostovi van Tonningen. - To ani nezkoušej.
- Tohle je jen začátek, Gijsi. - Pomohl jsem vám jen s tímhle.
Ale teď nemůžeme přestat. Pořád toho neděláme dost.
Kdo zaručí, že to ti lidé dostanou po válce všechno zpátky?
- Jsi v kontaktu s Londýnem? - Později. Jen si užij, co jsme dokázali.
- Jo? - Jo.
Námořnický fond je jen začátek. Čím dál víc lidí se ukrývá.
Židé ze strachu před deportací, muži, co nechtějí do německých továren.
A nezapomeň politické vězně a válečné vězně.
- Všichni mají rodiny s příjmem. - Brnkačka.
Ten systém funguje, Gijsi. Ale musíme přemýšlet ve velkém. Musíme expandovat.
- Jdeš do toho s námi? - Jen v administraci.
A někdo ho musí hlídat.
Pozor, špióni na palubě.
Jak se bude rozrůstat ten fond, tak poroste i nebezpečí, že ano?
Jsme dostatečně opatrní. Navíc jsme chytřejší než Němci.
Jo, to je fakt.
Pan Viebahne?
- Můžete na slovíčko? - Na velitelství SD, ne tady.
Je to ale velmi důležité. Potřebuji vaši pomoc.
Máme podezření, že je tady v Amsterdamu ilegální banka.
- Co s tím má SD, co dočinění? - Potřebujeme vaše metody.
Tohle je moje práce. Zbraně, munice, bomby.
Nemám čas se zabývat švindlíři.
A z čeho myslíte, že je tohle všechno financované?
Holandská státní banka vyplácí pouze výplaty.
Tak kdo financuje ty zbraně?
A ti zmizelí Židé? Kdo jim financuje jídlo?
A ti, co utíkají před pracovním nasazením?
Kdo jim platí ubytování? Kdo platí za nelegální tisk?
Civilní dary? Nepatřičný pocit národní hrdosti?
V takovémto objemu? Z jejich vlastních kapes?
Pane Viebahne, jediné, co je v téhle zemi zdarma je východ slunce.
Tajná banka, která financuje odpor?
Ano.
Máte důkazy?
Na to potřebuji vás. Co když mám pravdu?
Tak nesetnete jen nějakého odbojáře,
ale celý systém.
Co a koho konkrétně hledáme?
Hoogte Kadijk. Vedle garáže.
Tak teď jsme kompletní.
Promiňte, pane van Tuyle, měl jsem za to, že mě sledují.
Máte ten seznam?
Dobrá, pánové a dámy.
Všichni tady jsme přesvědčeni, že je potřeba spolupracovat.
Takže dnes:
systém.
Píše se tu žádost o proplacení pojistné události.
Ale ve skutečnosti je to formulář žádosti o podporu.
Je devět kategorií, do nichž se lze kvalifikovat. Zapamatujte si je.
Jednou měsíčně posbíráme všechny žádosti místními představiteli.
Někdo jiný pak bude řešit vyplácení. Budeme pracovat v buňkách.
Tak bude každý znát jen člověka...
Momentíček. Nikdy jsme se nebavili o administraci.
- Bez toho to nejde. - Pak do toho nejdu.
Jak jinak to chcete pak vyplatit? Musíme se za to zaručit.
Co když Němci najdou ty záznamy? Tak nás všechny zatknou.
Zapomeňte na to, říkám.
Pane van den Bergu?
Když to všechno sečtu, tak mi vychází, že kvůli překrývání se
distribuují nějakých 90.000 potravinových lístků měsíčně.
Je to škoda peněz a zbytečné riziko.
Tenhle systém funguje. Je bezpečný a nevyhnutelný.
Konečně budeme mít možnost se bránit proti těm, co zabrali naši zemi.
Organizovaně a strukturovaně, tak jak by to udělali oni.
Omlouvám se, ale nevím, jestli se takhle na to cítím.
Cítit se na to?
My to neděláme ze srandy, ne? Je to naše povinnost.
Máme spoustu peněz, které je potřeba rozdělit. Nemusíte je přijmout, samozřejmě.
Ale pokud ano, pak to uděláme po mém a nijak jinak.
Je toho moc. Potřebuju další sejf a to jen na administraci toho fondu.
- Šílený, co? Funguje to. - Jo, až moc dobře.
Co, když to vláda nakonec neproplatí?
Už jsi někdy viděl manžetový knoflíček za 30 miliónů?
Holandská vláda se tímto zaručuje uhradit výdaje v maximální výši...
"Holandská vláda se tímto zavazuje uhradit výdaje v maximální výši..."
30 miliónů.
Tak jo. Dobrá, to bude náš limit.
Ne, žádný limit není.
Copak nevidíš, co ten dopis znamená?
Londýn nás vnímá jako oficiální banku odporu. Můžeme jít mnohem dál.
Myslíš, že si to prostě můžeme vybrat v Holandské státní bance?
- Třicet miliónů? - Nezkusíme to?
- Co vlastně s těmi penězi bude? - Pojď.
Kam jdeme?
Na co čekáme?
Na ohňostroj.
Pojďte, budeme se dívat odsud. Pozorně se dívejte na druhou stranu.
Co je to?
Matriční úřad Zaanstreeku.
Takže i Wimovy papíry?
Kdo je Wim?
Její přítel. Měl se hlásit na nucené nasazení,
ale teď už nemusí.
Tilly, jestli Němci zjistí, že s tím máme něco dočinění...
Nemyslíš si ale, že ho dokážu zastavit nebo ano?
- Dobrý den, nástupiště šest? - Támhle napravo.
Díky.
Pánové. Huube.
- Sám van Tuyl, jaká čest. - Vylekal jsem váš, že ano?
Stát! Ani hnout!
Odkud jsou ty peníze?
Řekni to!
Potřebujeme nového vůdce pro Amersfoort.
Van Poppen tam má německé vojáky.
- Kdo? - To je jedno.
Potřebujeme jenom jméno.
Den Helder vám děkuje, pane van Tuyle.
Van Tuyl.
Už to dlouho nepotrvá, zlatíčko.
- Už to dlouho... - Jo.
O DVA ROKY POZDĚJI
ZÁŘÍ 1944
- Buď opatrná, jo? - Budu.
Pane van Halle. Už jsem vás dlouho neviděl.
- Poslední dobou není do čeho píchnout. - Povídejte mi o tom.
Teď, když vás vidím, neříká vám něco jméno "van Tuyl"?
Ne, promiňte.
Narazili jsme na něj při vyšetřování nějakých finančních podvodů.
- Budete mě informovat? - Jistě.
Hodnej.
Stát! Ani hnout!
- Co to tam máš? - Nic...
Podívejte.
HOLANDSKÉ ZPRÁVY
Zprávy z fronty. Německá obrana udeřila na nepřítele
v drsném souboji muže proti muži.
Bylo také sestřelen velký počet britských letadel.
Jak u toho můžete spát?
Letecký poplach.
Během chvilky jsou zbraně ukryté a muži jsou v krytech.
Omlouvám se, moc jsem toho nenaspal.
Tak proč si nejdete lehnout? Udělám to pro tentokrát.
- Ne, já to zvládnu. - Ne, doručím ty peníze. Je to kousek.
Tohle už jsem stejně viděl. Blbý příběh. Až moc záporáků.
Britský a americký postup nejen že je odrážen německými vojáky,
ale také systematickou demolicí strategických budov.
Tohle přišlo dnes ráno z Londýna. Právě jsme to dešifrovali.
Cože?
"Versteegovy děti můžou jít spát."
Versteeg je označení pro Holandské dráhy.
Stávka na železnici?
Přestanou jezdit vlaky?
To je úžasné.
Co je? To znamená, že už je skoro po všem.
Skopčáci budou bez železnice bezmocní.
Přímé rozkazy z Londýna. Musíme zaplatit ty stávkaře.
Cože? My? Kolik jich je?
Čím déle budou vlaky mimo provoz, tím těžší to pro Němce bude.
Možná... Možná je to poslední úder.
- Kam jako jdeš? - Na Holandské dráhy.
- Jsme připraveni. - Takže zaplatíte těm stávkařům?
Nachystali jsme invazní fondy na různých místech pro případ nouze.
- Jak dlouho jim vydrží? - Dost, aby nás to dostalo skrze válku.
- Jak dlouho? - Tři týdny až měsíc a bude po všem.
A pak se můžeme vrátit do práce.
Takže nejsem si jistý, jestli s vámi musím spolupracovat, pane van Tuyle.
A co když za tři týdny nebude po válce?
Myslíme si, že by to chtělo nějaké strukturovanější řešení.
No, jestli máte tak hluboko do kapsy...
- Mluvíme tu o více než 30.000 lidí. - To víme.
Pokud nám dáte ty peníze, postaráme se o jejich distribuci.
- Takhle nepracujeme. - Cože?
Vy nám dáte údaje o vašich lidech a my zajistíme distribuci a administrativu.
To nepřichází v úvahu.
Opravdu si myslíte, že předám veškerá data svých zaměstnanců
nějaké hrstce dobrodruhů?
- Dobrodruhů? - Pane van Tuyle...
Nemáte ponětí, jaké to je, vést největší společnost v zemi.
- Nemůžu jen tak... - Chápu dobře, o co vám jde.
Dáváte si do kupy vlastní byznys. Pár bodů k dobru v Londýně.
- Měl jste zavřít už před 2 roky. - Bez vládního nařízení?
Stávkování je hrdelní zločin, pane van Tuyle. Mí lidé riskují všechno.
Ano, teď. Ale celou válku jste sloužil Němcům.
- A vašim lidem. - Vozil jste Židy do táborů.
- A jídlo do měst. - Vydělal jste si milióny.
- Je to moje společnost. - A mé peníze.
Možná bychom si nejdřív měli promluvit o těch částkách.
- Nerozumím vám. - Maximálně 10 procent z platů.
To je naprosto nepřijatelné.
- Tak? - Všichni stávkaři dostanou 100 %.
- 33.000 lidí. To je šílené. - Ale je to...
Pět nebo šest miliónů měsíčně, navíc.
- To je víc, než jsme zatím utratili. - Já vím.
Můžeme to odmítnout?
Rádio Orange už ohlásilo tu stávku.
Strojvůdci dali výpovědi a musí dostat zaplaceno.
Nemáme ty peníze. Rost van Tonningen na nich sedí.
Nebo musíš vykrást Holandskou státní banku.
To byl vtip, Wally.
Nemůžeme vykrást Holandskou státní banku. Nejsme bankovní lupiči.
- Nemáme na vybranou. - Ale máme. Nevykrademe banku.
- Máš lepší nápad? - Ty peníze jsou pod zámkem.
Používají je jen na výplaty.
A obligace ministerstva.
- Můžeme směnit obligace za peníze. - A jak se k nim dostaneme?
- Paděláme je? - To vyřeší naše problémy.
Nebudeme směňovat padělané obligace.
To je bankovní podvod. Je to naprosto nemorální.
A vždycky se to otočí proti tobě. Ne, Wally, rozhodně ne.
Víš, jaký je rozdíl mezi Rostem van Tonningenem a Holandskou vlajkou?
- No? - Po válce budou oba viset.
A co je padělat a vyměnit je za ty skutečné?
Nikdo to nikdy nezjistí.
- To je nemožné. - O co tu jde?
Pokud směníme skutečné obligace, tak to nebude podvod.
To víš, že bude. Navíc to provedení je nepadělatelné.
To nikdy není.
Abys to vyměnil, musel bys mít přístup do sejfu banky. Zapomeň na to.
Promiňte, ale co je státní obligace?
- Směnky. - Ano, ale vydané státem.
Něco jako žetony v kasinu.
A vy je chcete padělat?
Wally chce ukrást ty žetony ze sejfu kasina
a vyměnit je ve stejném kasinu za hotovost.
- To je chytrý. - A nemožný.
To ale budete potřebovat někoho v tom kasinu.
Když řekne ne, tak je to ne.
Už tak mají jeho dva syny.
Právě proto.
Pokud Rittera chytí, řekneš to jeho ženě?
Ne, já to udělám.
- Pochopíme, pokud odmítnete. - Ale bez vás je to nemožné.
Hoši, co to po mně chcete. Všichni se bojíme Rosta van Tonningena.
Jestli mě u tohohle chytí...
Víte něco nového?
Ne.
Už to trvá moc dlouho.
Němci jsou...
... obzvlášť k pilotům.
Tak se modlíme. A modlíme.
- A pomáhá to? - Wally!
Tohle je způsob, jak něco podniknout. Jak Němce citelně zasáhnout.
Jako to udělali vaši synové.
Já nejsem tak statečný, jako oni.
Já... nedokážu to.
Chápu.
Navíc takového padělání by si okamžitě všimli.
- Má banka ještě elektřinu? - Ve sklepě ne.
Jen svíčky.
- Je mi to opravdu líto. - Pokud bychom zajistili...
Také je nám to líto.
Děkujeme vám.
Dělat nátlak na vyděšeného starce. Jsi na sebe hrdý?
Je válka a my Rittera potřebujeme.
- Takže je všechno dovoleno? - Nech toho, Gijsi.
- Měl by tě vidět náš otec. - Udělal by to samé.
Neříkej mi, abych s tím teď přestal. Prostě to nedělej.
- Wally. - Walravene?
I kdybych s tím souhlasil,
tak potřebujete někoho, aby si objednal nepotřebné obligace
a někoho na ministerstvu, aby vám dal jejich čísla.
A pak byste je museli padělat.
A kdyby to klaplo?
Takže chcete, abych si objednal zbytečné obligace za milióny
od Ministerstva financí a na nic se neptal?
- Ano. - Říkal jsem Wallymu...
Ne, to je v pohodě. Udělám to.
V jaké rošťárně vy dva jedete?
Pokud by řekněme Poštovní spořitelna objednala obligace pro vaši agenturu,
- mohl byste nám dát jejich čísla? - A data vydání?
- Zeptejte se jinde, prosím. - No tak, Duboisi.
Já na tohle fakt moc nejsem. A ty, pokud vím, taky ne, Gijsi.
Upřímně?
A co mám říct, až se mě po válce zeptají, proč Wallyho plán nevyšel.
Neměl jsem čas? Neměl jsem zájem?
- Říct? A komu? - Naší vládě.
Máme k dispozici 30 miliónů, k nimž máme přístup jen my.
Nikdo jiný. Ty jsi jediný, komu důvěřujeme.
Viděli jste Vondelpark? Přivezli si tam tanky.
Pokáceli stromy, vykopali jámy a okopy a nachystali kulometná hnízda.
Chodíval jsem tam každé ráno na procházku.
Říkali jste Poštovní spořitelna, že?
Ano, je tu zavřená. Jsem její právník a chci ji vidět.
Jeanette Veenstrová, psáno s "V". Jinak chci mluvit s vaším nadřízeným.
Pan van Berkel?
Jeanette Veenstrová. Vězníte ji tu. Chci ji vyplatit.
Nevěděla, že má ty noviny v tašce. Navíc jsou to jen noviny, no ne?
Nemáte žádný důvod ji zavřít bez soudu.
Jde tu přece i o čest Německa.
Už jsme vás čekali. Včera tu byla vaše žena.
Není Jeanette od dětství vaše kamarádka?
Je to rodinná přítelkyně.
Hezká holka, nemyslíte?
To určitě.
Prosím.
Posaďte se.
Jen by mě zajímalo, proč taková hezká holka distribuuje takové sračky.
- To nemám tušení. - Já ano. Kvůli vám.
Vaše firma má blízký vztah s novinami Parool, nebo ne?
Jste překvapený? Tohle je jen začátek. Víme toho mnohem víc.
Máte teď dvě možnosti.
Buď vás zatknu nebo mi odpovíte na jednoduchou otázku.
Co mi nabízíte?
Tohle paděláme. Ale nebude to snadné.
Jak vidíte, jsou na papíru tenké proužky - modré, želené, růžové a červené.
Takový papír nemáme a nedokážeme ho sehnat.
Ale naši přátelé na úřadě pro doklady nám pomohli vymyslet, jak ho zfalšovat.
Nicméně budeme potřebovat inkoust v těch čtyřech barvách.
Také velikost musí být přesně stejná. Huube, můžeš na to dohlédnout?
Tady jsou možnosti pro tisk.
Myslím, že nejvhodnější je Mouton & Co. kvůli logistice.
- Ano? Výborně. - A co text?
Text bude ruční práce. Razítko také. Musíme ho vyrobit ručně.
A samozřejmě to musíme udělat rychle. Pokladna se vyprazdňuje.
A to myslím doslova.
- A ten inkoust? - Já zajistím ten inkoust.
S někým se kvůli tomu mám zítra setkat.
Pracuje taky pro Parool. Dobrá?
No, pane, máte štěstí.
Obvykle je v tuhle dobu plno.
Nevím, co se to dneska děje.
Ale já...
Asi to bude tím počasím.
Myslíte?
Díky.
Skvělá práce.
Byli tam kvůli van Tuylovi?
Těžko říct. Možná.
Asi ano.
Takže odejdeš?
Ano.
Asi to tak bude lepší.
- Proč? - Mám hodně práce.
Tolik práce, že se většinu času ani nedostanu zpátky do Zaandamu.
A bude lepší, když zůstanu v práci.
V té velké bance?
Ne, v jiné práci.
- A kdy se vrátíš? - To nevím.
Ale jednoho dne bude po všem a pak zase polezeme na ty nejvyšší stromy.
Vy polezete první, jo?
Buďte hodní na maminku, dobrá?
- Dozvím se, kde jsi? - Ne, bude lepší, když ne.
Budu ti volat, jak to půjde.
- Zvládneš to beze mě. - Nech toho.
Byli jsme tam a nepřišel.
- Moje informace byly správné. - Leda hovno. Dojdeme si pro vaši ženu.
- Moji ženu? - Jedete v tom spolu s Jeanette.
- To není pravda. Neuvěří vám. - Moje zkušenosti mi říkají opak.
A Jeanette? Kdy ji pustíte?
Nechte ji jít.
Oelschlägele, co se děje?
Říká vám něco jméno van Tuyl?
Ne.
Škoda. Mohli bychom toho jeden pro druhého hodně udělat.
Co ten člověk dělá?
Ten člověk financuje odboj.
Nechte Jeanette jít a já ho najdu.
Bez ní to nezvládnu. Má k nim spojení, já ne.
V tom případě přeju dobrý lov.
Zlatíčko. Co ti to udělali?
- Prvotřídní práce. - Tohle je jen první krok.
Těžší část je, že máme jen tři výtisky, takže...
- Sledovali vás? - Těžko.
- Máte zbraň? - Ne.
Van Tuyl.
Jaape? Co tu děláš?
Máme problém. Van den Berg.
- Zradili nás? - Mohla to být náhoda.
- Bude mluvit? - Van den Berg? Ne, to je bez debat.
- Zná naše jména. - Van den Berg nebude mluvit.
- Možná bychom měli přestat. - My ale nepřestaneme.
Máme papír, pokračujeme.
Tohle je poslední, co pro vás dělám. Je mi líto.
Nechci u svých dveří Skopčáky.
- Můžeme ho vykoupit. - To ani omylem.
- Pokud si uvědomí, jak cenný je, ohrozí ho to. - Nemůžeme ho tam nechat shnít.
Máme ten papír. Jaap našel novou tiskárnu.
Huube inkoust. Budeme se držet plánu.
Modlím se za vás.
Pokud chcete, můžu někomu poslat zprávu.
Máte někoho? Nějakou adresu?
Hele, Huube, jaký je rozdíl mezi Rostem van Tonningenem a holandskou vlajkou?
Nezapomínejte, že van den Berg je teď ve vězení.
My jsme pořád volní jen proto, že drží svůj jazyk za zuby.
A nemyslete si, že mu to nějak ulehčují.
Ne.
Van den Berg?
Tak je to jasné. Končíme.
Nemůžeme přestat. Závisí na nás spousta lidí.
Na nás nebo na tobě? Co si chceš dokázat?
Končím. Musím myslet na rodinu.
A pokud máš rozum...
Tohle je zatím vaše poslední zásilka.
Farmáři na venkově mají ještě nějaké jídlo, měli byste to zkusit tam.
- Nemůžu pro vás dělat nic jiného? - Něco jiného?
Pokud už nebudu doručovat, tak můžu pomáhat jinak.
Každý měsíc se setkávají někde jinde.
Nikdy dvakrát na stejném místě.
- Co je to za skupinu? - To nevím přesně.
Ale je jich fakt hodně.
A mám jim sehnat místo, kde by se mohli setkat.
Můžou použít moji kancelář.
- Je tam bezpečno. - Fakt?
Všichni nasedat do auta.
- Tak honem, odvezte je. - Pohyb.
Jeho taky. No tak, pohyb.
- Vy tam, jeďte. Fofrem. - Jedeme.
- Tohle je pro Wallyho, a ne pro mě. - Kdybych věděl, kde je, byl bych u něj.
Postarám se, aby to dostal.
Rádo se stalo. Můžu pro vás udělat ještě něco?
Co třeba šťavnatý steak? Stačí říct.
Jo, díky.
Dáreček.
Sériová čísla.
Včera nás zradili na jednom setkání. Huub tak tak unikl.
- Ale mají Jaapa. - Jaapa?
On ale nebude mluvit, ne?
Rost van Tonningen bude zítra celý den v Haagu, takže to uděláme zítra.
Musí to být zítra.
To nemůže být pravda.
Měl být v Haagu. Měl tam být celý den.
- Pořád to může vyjít, ne? - Jestli ho Ritter uvidí, když jsme slíbili...
- Musím ho zastavit. - Ne, ty máš práci tady.
- A vypadáš unaveně. - Tak co budeme dělat?
Mě tam znají.
Gijsi.
Meinoude?
Pan van Halle. Co pro vás mohu udělat?
No, já...
slyšel jsem, že hledáte nějakého van Tuyla.
- Myslím, že vám mohu pomoct. - Co víte?
Pane Rittere?
Co pro vás můžu udělat?
Přišel jsem pro státní obligace. Z Poštovní spořitelny.
Měli by tu být v sejfu.
- A co s nimi? - Mám je odnést.
Na čí rozkaz?
- Van Tuyl? - Ano.
Ano, van Tuyl.
Je to přezdívka, samozřejmě. Ale slyším ji čím dál častěji.
Bankéři se mezi sebou hodně baví.
A?
A mám podezření, že van Tuyl je odpovědný
za financování velké části holandského odboje.
- Ty obligace nikdy neopustí sejf. - Je to rozkaz od...
nějakého Německého důstojníka.
- Jakého? - Jeho jméno?
Teď si nevzpomínám.
Chce zkontrolovat ty obligace, protože mají podezření, že jsou padělané.
Nemožné. Ty obligace nelze padělat.
Ano...
Raději mu je zanesu, aby si to mohl zkontrolovat sám.
O kolika se bavíme?
- To je velmi nezvyklé. - Pro Skopčáky ani ne, nebo?
- Co to děláte? - Volám si o potvrzení.
- Pokud vím, já jsem váš nadřízený. - Rost van Tonningen je můj šéf.
Ano? Tady Bakker. Je tam?
Ano, je to naléhavé.
Takže těm stávkujícím strojvůdcům pořád platí.
A to dělá zase van Tuyl.
Ale já potřebuji jeho skutečné jméno.
Ano, to bohužel nevím.
Ale vím o dalším jméně, které používá.
- "Olejář"? To už znám. - Olejář? Ne, olejář ne.
Ne, van den Berg.
Myslím, že bychom to měli zatím odložit.
Okamžitě mi donesete ty akcie a uděláte to s úsměvem.
Pak si napište bez připomínek jejich čísla a dáte mi stvrzenku.
A až budete hotový, tak mi poděkujete.
- A víte proč? - Proč?
Protože si teď na vás nepůjdu nahoru stěžovat Rostu van Tonningenovi.
Pokud se dozví, že někdo tady dole dělá všechno, co může,
aby zkomplikoval Němcům jejich věci, tak budete mít pěkný problém.
Možná si bude myslet, že pracujete pro odboj.
- Je to tak? Pracujete pro odboj? - Jistě, že ne.
Tak sebou pohněte. Mám i jiné věci na práci.
To není možné. Pokud van den Berg byl van Tuyl,
tak by se odboj dávno zhroutil, ale je silnější než kdy dřív.
Ano, možná.
Asi to víte líp. Vaše konexe jsou lepší než mé.
Dobrá. Pokud je to všechno, tak vám děkuji za informace.
Ano.
Chápu, že máte spoustu práce.
- Trefíte ven? - Ano.
Na shledanou.
Co se děje, Rittere?
No?
- Jejda, to je moje taška? - Ano, viděl jsem ji...
Mohu se podívat?
To je Swaine & Adeney.
Britská. Ty nejsou dovolené, ne?
Je to rodinná památka.
Ano.
Rittere?
- Pojď se mnou. - Máš je?
Bože, ať si spojenci pohnou, protože tohle znovu dělat nebudu.
Mám tady obligace v hodnotě jednoho miliónu.
Můžete mi to nachystat na přepážku?
- Tady jsou naše peníze. - Skvěle chráněné.
Jo, představ si, že by je někdo ukradl.
To je moc pěkná láhev.
Má přesně tu správnou teplotu. Téměř k bodu mrazu.
Ty peníze musí vypadat použitě.
- Na zdraví. - Je tam korek.
Uvažuji...
o změně povolání.
Já taky.
- Po válce. - Fakt?
- Nejsem bankéř, víš. - To jo.
- Jsi bankovní lupič. - To ty taky.
Na nás. Největší bankovní lupiče všech dob.
Ne, tohle je na Rosta van Tonningena.
Na Meinouda. Tu máš. Příště si dávej větší pozor.
Jak dlouho myslíš, že nám to vydrží? Měsíc?
Tak málo?
I Červený kříž už žádá o peníze, aby mohli kupovat benzín.
Možná bychom měli použít vozy Červeného kříže pro převoz těch peněz na sever.
Hele, dej si pohov.
Nemůžeme si to chvilku užít?
Neudělali jsme toho už dost?
Wally...
Nechci, aby se ti něco stalo.
Jsi můj brácha.
Jsi můj malej brácha, sakra.
Hej.
Jsme bankovní lupiči.
A co jako? Ti mají taky pocity.
Už je skoro po všem.
Jen několik posledních zaškubnutí.
Zvládneme to.
Možná...
Možná to i bude stačit.
Kolik myslíš, že toho je?
Promiňte? Můžete to zopakovat?
Jasně. 51 miliónů guldenů.
Ale to je jen tady v našem sejfu. Celkem...
se všemi těmi půjčkami kolem je to skoro sto miliónů.
Měli jste vládní záruku na maximálně 30 miliónů. 30 ne 100.
- Kdybychom měli čekat na vás... - Musíte pochopit, že nemůžeme...
- Na takovou částku jsou jiné... - Nemáte ani představu, že ne?
Vy jste byli v bezpečí v Londýně a pili si čaj. Nemáte ani představu.
Platili jsme za všechno. Naprosto všechno.
Odboj, útočné jednotky, stávkaři na železnici,
ilegální tisk, ilegální tiskárny, úřad pro doklady,
špiónské skupiny, sabotážnické skupiny, všechno.
A to ani nezmiňuji nebezpečí, kterému jsme čelili...
A hlad nebo třeba zimu.
LEDEN 1945
- Tolik peněz? - Ano.
Ale jestli to zjistí...
To se nestane.
Fakt.
- Je bezpečné, abys tu byl? - Jenom na skok.
Musel jsem vás vidět.
A my?
Jsme tu v bezpečí?
A vy? Jste v bezpečí?
Chceš, abych toho nechal?
Ano, chci. Jistě, že chci.
Ale neměl bys.
Žádní mrtví. Tak to Viebahn slíbil.
Slíbil jste nám van Tuyla. Tak kde je?
- Nejdřív chci písemnou záruku. - Kdo je to?
Padáme.
- Polezeme zítra na stromy? - Ne, zlatíčko, sněží tam.
- A budeš s námi stavět sněhuláka? - Možná.
Nejdřív se trochu prospi, jo?
Ty malý piráte.
Hezké sny.
Chlapáku.
Co budeme dělat, až nás osvobodí?
- Nejdřív si pořádně odpočineš. - A pak?
Pak si odpočinu já.
A pak si vyjedeme na lodi.
Plavit se měsíce po moři, někde daleko.
Nech mě hádat. Jižní Amerika?
Pak poplujeme zase domů. A pak...
Vajíčka se slaninou každý den.
Pořádná káva.
- Víš, co mi říkala moje matka? - No?
Že říkají van Tuylovi "premiér odboje".
Svět ti bude ležet u nohou, ale musíš zůstat ostražitý.
- Postarat se, abys přežil. - Jsem velmi opatrný.
Přežiju to.
A víš, co? Pak se stanu dalším premiérem Nizozemska.
Těchto 30 lidí hodlám nechat zastřelit.
Dneska.
Budete je mít na svědomí.
Co jste čekali?
A až skončíme s vámi, tak si budete přát, abyste byl jeden z těch 30.
Máte dnes schůzku.
Schůzku?
Kde?
S kým?
Proč s námi prostě nemůžete spolupracovat?
Nakonec promluví všichni.
Jdeme.
- Nebyl tu včera v noci táta? - Na skok, ale musel zase pryč.
Tati?
Tati!
Van Hall.
A teď?
Počkáme.
Na van Tuyla.
Ano, pane.
Haló?
- Jaape? - Wally.
- Ty taky? - Někdo žvanil.
- Tušíš, kdo? - Nemám ponětí.
- Huub je tu taky někde. - Cože?
- Viděl jsem ho na chodbě. - Huuba? Myslel jsem, že se ukrývá.
Málem z něj vymlátili duši. Sotva se držel na nohou.
To by neudělali, kdyby spolupracoval, no ne?
Wally, vědí Němci, co jsi vlastně zač?
Ještě ne.
To je dobře. To je dobře.
- A ty peníze? - Jsou v bezpečí.
Tak ho můžeme vykoupit.
Je jich dost.
Tak na něj přitáhneme pozornost.
Budou si myslet: "Co je ten van Hall zač, že jim stojí za tolik peněz?"
Momentálně netuší, že mají van Tuyla.
Takže neuděláme nic?
Už to nemůže trvat dlouho.
Pár týdnů, možná pár dní. Spojenci už jsou v půlce země.
Nemůžeme jen tak čekat, ne?
Budu pokračovat s tou bankou, jako by to udělal Wally.
Ví o tom Emmy?
Musíme se schovat a ty taky. Jen pro jistotu.
Tak jdeme balit.
Jaape.
- Wally? - Jaape?
Chci tě o něco poprosit.
Pokud by...
To se nestane. Přísahám.
Ne, ale pokud ty by ses odsud dostal a já ne...
- ... řekni Tilly... - Ne.
Řeknu jim, ať si místo tebe vezmou mě. Řeknu jim prostě, že jsem van Tuyl.
- Řeknu... - Jaape?
Řekni Tilly, že...
že jsem byl v duchu pořád s ní?
A s dětmi.
Řekni dětem, že...
Vím, co jim mám říct.
Řekni mi...
víš ještě, jaký je rozdíl mezi Rostem van Tonningenem a holandskou vlajkou.
Oba budou po osvobození viset.
Ještě to chvilku vydrž, Wally. Jsme tak blízko.
Chovají se k vám dobře, ne?
Je to tu útulné, dostal jste najíst.
Ale teď je řada na vás.
Teď nám přesně popíšete, jak vaše organizace funguje.
A abych nezapomněl, vaše žena a matka vás srdečně zdraví.
Pan van Tuyl? Rád vás poznávám.
Ne.
Nechte ho jít.
- Ne. - On to není. Já jsem van Tuyl.
Jaape, postarej se o Tilly.
- Jaape? - Slyším tě, Wally.
Wally!
Nezajímá mě proč.
Chci jenom vědět, jak jste to udělali.
Jsou to půjčky? Od koho?
Jsou to padělané peníze? Pochází z Londýna?
A co Holandské dráhy? Ty jste taky platili?
Potřebovali byste milióny týdně.
To je na druhořadého bankéře hodně peněz.
Nejel jste v tom sám. To je nemožné.
Je v tom zapletený i Gijs?
Viebahn ho venku hledá. Mohu ho ochránit.
Ale to byste mi teď musel všechno říct.
Řeknu vám přesně, jak jsem to dělal.
Jsem prostě chytřejší než vy.
Chytřejší?
Naloží vás do dobytčáku, a pak vás někam naženou
a schytáte do hlavy kulku.
Že jste chytřejší, než já? Já si budu ležet v teplé posteli.
Meinoude?
Užívejte si, dokud můžete.
Dolů, dolů.
- Dolů. - Rychleji, rychleji.
Četo, stát.
Připravit!
Zamířit!
Pal!
To bylo před čtyřmi měsíci.
Mohli jsme ho vykoupit? Pořád se sám sebe ptám.
Odboj vystopoval van Berkela a postarali se o něj.
Huuba osvobodili spojenci.
Později ho usvědčili z napomáhání Němcům.
Dostal pokutu 500 guldenů podmíněně.
V květnu byl Rost van Tonningen zatčen v Kanadě.
Pokračujte.
Neřeknu vám, jestli to byla sebevražda nebo ne.
Je to vlastně jedno. Pro Wallyho už to bylo pozdě.
Takže teď víte, jak to bylo...
ohledně těch peněz.
Wally nepromluvil. Nikoho dalšího nezatkli.
Pokračovali jsme s pomáháním až do posledního dne.
Jeho systém fungoval. Dokonce nám zbyly peníze.
Se vší úctou, jak ale máme vědět, že tohle je pravda?
Že jste si nic neulili na nějaké konto ve Švýcarsku?
Tady máte dokumentaci. Všechno jsme zdokumentovali.
Každou půjčku lze dohledat, každý výdaj byl proúčtován.
Falešné státní obligace mohou být nahrazeny a zničeny.
Pan Ritter a já se o to osobně postaráme.
Doma mám ještě sedm kufrů s formuláři,
můžete si je tam vyzvednout.
Takže, pokud to je všechno...
Pane van Halle.
Váš bratr byl statečný člověk.
- Hrdina. - Naprosto.
Přesto bych byl rád, kdybychom o jeho příběhu raději pomlčeli.
A proč?
Nehledě na dobrý úmysl...
pořád se jedná o bankovní podvod.
A naše banky tomu napomohly.
Pro účely obnovení národa
bude lepší si to nechat pro sebe.
Už tak toho máme dost na talíři. Ale to jistě chápete, že ano?
Všechny půjčky národnímu fondu byly státem vypořádány.
Přepočteno na současnou hodnotu se jednalo o více než půl miliardy eur.
20 miliónů guldenů, které zbyly bylo použito k založení nadace 1940-1945.
Po válce se Tilly stala členkou výboru nadace 1940-1945.
Starala se o děti a nikdy se znovu nevdala.
Po skončení války se Jaap Buijs staral o Hallovu vdovu Tilly a její tři děti
až do své smrti roku 1960.
Gijsbrecht van Hall se dal na politiku, stal se členem senátu a později
starostou Amsterdamu.
Walraven van Hall byl popraven v Haarlemu 12. února 1945.
Dva dny po svých 39. narozeninách.
Teprve roku 2010 byl postaven Walravenu van Hallovi památník
naproti Holandské státní bance.
titulky přeložil -=tkimitkiy=-
www.Titulky.com