A skvrna je pryč!
ŽÁDNÉ HOVORY
Tady přesně vidíte...
Jsi tady?
Ne, mám zpoždění.
Jak velký?
Asi tak hodinu.
-Hodinu? -Jo, já teď...
Zdržela jsem se.
Takže válka OxiCleanu proti Spamu nevadí,
ale zavolat si nemůžu?
-Zavěste. -Viv, všichni čekají.
Dobře.
No tak, mami.
Bude to dobrý.
No tak.
Slečna Carala?
Jste slečna Carala?
To nemusíte.
Tudy.
Tady.
Tady to vidíte.
To může za ty bolesti hlavy.
Dokud tu tkáň neprohlédneme pod mikroskopem,
nevím nic zcela jistě,
ale vypadá to jako velmi agresivní glioblastom.
Operací můžeme odstranit co největší možnou část,
ale je tu riziko ztráty hybnosti,
schopnosti řeči a hudebních schopností.
Můj zpěv?
Možná ano.
Promiňte.
Nespěchejte.
Takže...
Omlouvám se.
Co to tedy znamená?
S úspěšnou operací a kombinací ozařování a chemoterapie
je průměrná doba přežití čtrnáct měsíců.
A bez toho?
Méně.
Výrazně méně.
Zítra budeme mít výsledky krevních testů.
A odebereme další krev.
Na operace vám doporučuji pana doktora Patela.
Je nejlepší na mozkové nádory.
Také vám navrhuji
vytvořit si kruh přátel a rodiny,
který vám bude v případě potřeby k dispozici.
Čeká vás velice intenzivní období léčby,
ale budete mít ten nejlepší tým.
Dávejte pozor.
Vy dávejte pozor!
-Omlouvám se. -Pozor na cestu.
Koukejte před sebe. Ježíši Kriste.
Miláčku, kde jsi?
Volala jsem ti. Nemám klíče.
Musela jsem vrátného podplatit.
Jak tady můžeš žít?
Miláčku, mám návaly úzkosti.
Tak proč ke mně chodíš?
Máš přece zkoušku.
Řekni mi adresu a přijedu tam.
Ne.
Nemůžeš chodit tak pozdě.
Oni to zvládnou, milují mě.
Ano, ale pořád je to sakra neprofesionální.
Tak to máš sakra pravdu.
Vážně.
Vím, že to myslíš vážně. Kleješ.
Tak pojď.
Potom tě čeká ten rozhovor.
-Co The Times? -Nemají zájem.
Měla jsi odsouhlasit 20. výročí.
Nerada si připomínám takový kraviny.
-Milníky. -Ano.
Jsou nejhorší.
A navíc to je 25 let.
Vážně? Do hajzlu.
-Lístky? -Prodávají se.
Dobře.
Dostali jsme nabídku z Amsterdamu.
Dvě noci v kavárně Alto, jestli chceš.
Před Skandinávií máme místo.
V Amsterdamu bývá zábava.
Přesně tak.
Jsi v pohodě?
Přijela matka, takže ne.
-Dnes mi volala. -Cože?
Několikrát.
-Co? -Jo.
Co říkala?
Žertuješ? Ani jsem jí ten telefon nevzal.
Ozvali se z Carnegie Hall?
Jo, probírali jsme festival, nebo Late Night v Zankel Hall.
Kdy?
Nebuď posedlá jedním místem. Daří se nám, dobře?
Dobře.
Přeber si ten Amsterdam.
Určitě.
Měli bychom jít dál.
Dobře.
Já vím, já vím. Jsem nejhorší, stojím za prd.
Jestli chcete dát výpověď, tak prosím.
Jde jen o tři dny u Birdlandu.
A všichni určitě máte
spoustu trávy ke kouření
a videoher ke hraní.
Tak jo.
V pohodě?
To je přece jasný.
Ahoj, Gregu.
Pete!
Tak začneme tímhle, dobře?
-Jo. -Fajn.
-Končíme v půl třetí. -Jo.
-Tak do toho. -Díky.
Ahoj.
-Ahoj. -Čau.
Zajdeme na kafe?
Musím na rozhovor.
Dobře.
Hele, jestli vás tam najdou, budu to platit já.
Tak běžte, nebo jim dejte číslo kreditky.
-Jo, už jdeme. -Dobře.
Jsi zpátky.
Miláčku, kde jsi? Nesmím se takhle stresovat.
Mám strach, když nic nevím. Kdy přijdeš?
Mluv, Liviye, jedu pozdě!
Liviye, poslyš!
Vážně?
Já na tohle nemám čas!
Ne, Liv, to není fér!
No tak!
Liv, já musím... Musím... Necháš mě domluvit?
Dobře.
Nech toho, vážně!
Zdravím. Můžu vidět ty šaty ve výloze?
-Jistě. -Díky.
Tady máte.
Díky.
Vypadáte v nich skvěle.
Ahoj.
Omlouvám se za tu změnu.
Na internetu psali, že tu restauraci zavřeli,
ale myslela jsem, že víte svoje.
Jo, zapomněla jsem.
Byla tady dlouho.
Zdravím, jsem Oona.
-Vivienne, těší mě. -Mě taky.
Chodila jste často?
Ano, když jsem se přistěhovala.
Prý tam chodili slavní lidé.
Jednou jsem tam potkala Donalda O'Connora.
-Víte, kdo to je? -Jistě.
Každopádně...
-Budu to nahrávat. -Jistě.
Tento víkend slavíte 25. výročí u Birdlandu.
Těžko uvěřit, ale ano.
A když jste na scéně veteránkou,
čeho si nejvíce ceníte na svojí současné pozici?
No, já...
Jsem vděčná, že můžu
žít hudbou,
že jsem schopná platit účty
a vystupovat v legendárních klubech s hudebníky, které obdivuju.
Určitě jsem mnoha věcí nedosáhla, ale...
Ještě nekončím.
A vydáváte nové album?
Ano, svoje deváté.
Pokud nepočítáte to s duety.
A já ho nepočítám.
Spoustě lidí se líbí.
To jim přeju.
A nové se jmenuje...?
Roh Třetí.
Na rohu Třetí byl můj první byt v New Yorku.
Pěkné místo.
Teď ano, ale tenkrát...
-No jo. -Takže...
Spousta lidí si myslí, že Roh třetí
je o vašem loňském rozchodu
s kolegou muzikantem.
Já beru inspiraci z různých míst a věcí.
Takže zrušené zásnuby tu nehrají roli?
Všechna má alba ovlivnily moje nevydařené vztahy.
A mám i výborné hudebníky,
kteří se mnou hrají o víkendech.
Třeba Diana Krallová.
Můj manažer vám poskytne detaily o těch ostatních.
Zítra vám je pošle.
Skvěle.
Bude to jen pár odstavců o tom novém albu.
Myslím, že mám všechno.
-Díky. -Já děkuju.
Ještě něco?
Ne, tohle stačilo. Děkuju vám.
JEN TŘI VEČERY TURNÉ "BEZ PRAVIDEL"
Ahoj.
No ahoj.
Ahoj. Potřebuješ něco?
Ne, jenom jdu kolem. Nemohla jsem odolat.
Nemůžu se dočkat víkendu.
Jo, já taky ne.
Tvoje nový písničky živě? To bude přímo vražedný.
-To doufám. -Jsi na vrcholu.
Ale ne.
Víš, že ti nelezu do zadku. Ne, co se hudby týče.
Do háje.
Musím to zvednout. Tak se uvidíme zítra.
Jistě.
-Haló? -Máte tu odvoz.
-Teď jsem přijel. -Dobře.
Sakra.
Jen vteřinku.
Vivienne? Vivienne?
Ano.
Máte adresu?
Ano.
Ne! Ne, to jsem!
Můžete to ztlumit?
Jednu písničku.
Vypněte to, prosím.
Jedna písnička.
Víte co? Pusťte mě ven.
-Tady? -Ano, prostě zastavte!
Tady!
HLEDÁ SE KOCOUR: TAI-JI ODMĚNA 1 500 $
Dobrý večer.
Konečně jsi tady!
Kde jsi byla?
Na zkoušce a tak.
Dostala jsi vzkazy?
Ano.
Nezavolala jsi.
Promiň, mám šílený den.
Zabralo by to dvě minuty.
Já vím.
Chtěla jsem vidět zkoušku.
Nemáme u zkoušek publikum.
Já nejsem publikum.
Ani hosty.
Nejsem host.
Takže jsi s námi v kapele?
Jsi vtipná.
Chci tě podpořit.
Je to taková tragédie?
Tak jak se má kapela? Jsou všichni v pořádku?
Prosím, teď jsem přišla.
Nech ten výslech na později.
Tak promiň, že se starám!
Musíme si promluvit.
Jak se cítíš?
Proč?
Tvůj manažer říkal, že prodeje nejsou dobré.
Kdy jsi s ním mluvila?
Před chvílí. Sháněla jsem tě.
A tohle říkal?
Něco takového. Že není vyprodáno.
To ještě neznamená špatný prodej.
Tvoje práce je tak složitá.
Plná zklamání.
Ale nevzdáváš se. Za to máš můj obdiv.
Můžeš toho nechat?
Asi jsem neměla jezdit.
Omlouvám se.
Paráda.
Co to je?
Lio.
Odkud to znám?
Poslouchala jsem to v šestnácti.
Už si vzpomínám. Pouštěla jsi to bez ustání.
Měla jsem to ráda.
Ten pochybný vkus mladých.
Nemluv na mě přes dveře!
Do hajzlu.
-Co děláš? -Nic.
Půjdu vedle do hotelu.
Zjevně mě tu nechceš, ale nevadí.
No tak, no tak!
Nebuď hloupá, prosím.
Pojď sem.
Ty můj blázínku.
Neviděla jsi papírový sáček?
-Neviděla jsem nic. -Tašku.
Měla uši.
Nic jsem neviděla, ale podíváme se po ní.
Sakra, do háje.
Ztratila jsem nový šaty.
-Ano? -Zdravím.
Dnes odpoledne jste mě vezl.
Asi jsem na sedadle zapomněla nákupní tašku.
Hnědou, papírovou tašku? S nějakým oblečením?
Ano, se šaty.
Mám ji.
Vážně?
Kde jste?
Mezi Druhou a Třetí ulicí,
ale můžu přijít, kam vám to vyhovuje.
Nejsem daleko.
Vyrovnám se s vámi.
Nic nechci. Dejte mi pár minut.
Děkuju.
Musím odejít.
Já telefonuju.
Vidím, ale musím jít.
-Kam? -Najít ty šaty.
Vteřinku. Mám tady dceru.
Zavolám později, dobře?
To byl Enzio.
-Kdo? -Enzio.
Ten Ital, jak jsem ti říkala.
Aha, už se v nich nevyznám.
Měli jsme vášnivý víkend, sex každou minutu,
ale příští víkend nemůže.
Nepotřebuju závazek, ale nestojím o ponižování.
Aha. No, já se hned vrátím.
Kdy?
Nevím. Musím hledat po cestě.
Půjdu s tebou.
Ne, to nemusíš.
Přijdu brzy.
Kdy máš zvukovou zkoušku?
-Proč? -Chci přijít.
Chci vidět přípravy.
Tak zatím ahoj.
-Haló? -Slečna Carala?
Chci potvrdit doktorku Holtovou
zítra v osm ráno.
Ano, přijdu.
Po půlnoci už smíte jen vodu. A nechoďte sama.
Bude to dost informací.
Dobře.
Test vyžaduje mírnou anestezii,
tak nezapomeňte doprovod.
Dobře.
Uvidíme se ráno.
Dobře, díky.
Dobrý den!
Ahoj.
Vteřinku. Je to vzadu.
Díky.
Počkejte, počkejte!
Počkat, stůjte.
-Promiňte. -Momentík.
Když už jste tady, mohl byste mě svézt?
Nemůžu, telefonuju.
To mi nevadí, je to kousek.
Nežádám vás o svolení, telefonuju si ve svým autě.
Neodvezu vás, protože je to důležitý hovor
a nechci, aby ho někdo slyšel.
Dobře.
-Ahoj, Viv. -Jak se máš, Joey?
Vědí o tobě, nebo mám volat?
Jo, vědí. Děkuju ti.
-Ahoj. -Ahoj.
Neměla bys psát předem?
A nepsala jsem?
Ne, nepsala.
-Popleta. -Pojď.
Mohl jsem udělat víc jídla.
Ale to nic.
Snad brzy přijde.
Ve čtvrtek obvykle chodí až kolem sedmý.
Já vím, má lekci.
-To já vím. -Jo.
Dáš si něco? Pití?
Jo, asi si dám vodu. Díky.
Dobře.
Pěkná sukně.
Ta se ti líbí vždycky.
Jsi tu na skok, nebo mám uvařit víc?
Ne, jen jsem s tebou chtěla mluvit.
Fajn, to je dobře.
Taky s tebou chci mluvit.
Už víš pevný data koncertů?
No, zatím se to ještě mění.
-Jasně. -Proč?
Ona bude mít recitály a podle toho, co vím,
bys měla být pryč.
Zlobí se?
Neřekla, že se zlobí, ale...
-Zlobí se. -Je v pohodě.
Už si zvykla.
-Co chceš, abych udělala? -Nic nechci, Viv!
Chtěla by tě tam mít.
Jen to jsem ti chtěl říct.
Možná bych mohla nějaké koncerty přesunout.
Dobře, jen jí nic neslibuj, dokud to není jistý.
Neboj se.
Vlastně celé turné ještě vůbec není jisté.
Proč?
Já...
-Ahoj. -Čau!
Máš tady mámu.
Ahoj, zlato. Co tvoje lekce?
Já tě nečekala.
Jo, zastavila jsem se.
Babička dorazila na koncert.
Já vím. Volala mi sedmkrát.
Chce tě vidět.
Taky ji chci vidět. Určitě víc než ty.
Takže?
Vrátím se, až půjde spát.
Co zítra?
Nebo bych...
Co je s těma špagetama?
Nechám vás jíst.
-Viv, můžeš zůstat? -To ne.
-Já... -Najez se s námi.
Nemůžu. Uvidíme se později.
Neber si to osobně.
Jo, no jasně.
-To nic. -Tak zatím. Jsi v pořádku?
Jo, jsem v pořádku.
Do hajzlu.
Jednou jsem tu viděla velrybu.
Přímo tam.
Plavala.
Velká jako náklaďák.
Vy mi nevěříte, co?
Ahoj. Můžeme se sejít? Hned teď?
Jo, kde?
Jako obvykle?
-Luxus, nebo pajzl? -Luxus.
Tak se uvidíme.
Dobře.
Prosím...
Můžu dostat vanilkovou?
Ne, máte kávovou? Ne, dáte mi tu jahodovou?
Vlastně si dám tu vanilku. Kolik?
Dolar.
Díky.
Děkuju vám.
Dvě soboty a neděle.
Počítá se to?
Viv! Vivienne!
-Ahoj, Tesso. -Bože můj!
Taková doba. Jak se máš?
Fajn. Sluší ti to.
Tobě taky. Někam jdeš?
-Já jen... -Tak pojď za námi.
Ráda bych, ale už něco mám.
Jednu skleničku.
Musíš, má narozeniny.
No jo, máš narozeniny.
Ano, takže tvořím pravidla.
Jednu skleničku?
Tak pojď. To je Viv!
-Neuvěřitelné! -Jo.
To je moje kamarádka Vivienne, lidi.
-Ahoj. -Čau.
-Chablis? -Jistě, díky.
Zrovna jsme dojedli,
ale brzy přijde číšník.
Já jsem v pohodě.
Dobře, to je důležitý.
Viv, pamatuješ si mého muže Huga?
No jistě. Ahoj.
Tak jo, pojď.
-Ahoj. -Ahoj.
Bože, co je novýho?
Já jsem pořád doma s dětmi,
za posledních pět let nemám přehled.
-Už jich máte víc? -Tři.
Páni.
Jsme blázni. Rok, tři a pět.
Blahopřeju.
Proto se nikdy nevídáme. Chyběla jsi mi.
Vážně chyběla.
Ale slýchám neuvěřitelný věci.
Jo, díky. Pořád je to boj.
To jo, ale vystupuješ a podíváš se do světa.
To musí být prostě úžasný.
Jo.
A prý jsi zasnoubená.
No...
Byla jsem zasnoubená.
Jo, byla.
-Promiň. -Díky.
Mrzí mě to, já nevěděla...
Ne, to nic. Jsem v pohodě.
A co Lucie?
Má se fajn.
Už je jí tak dvanáct, ne?
Je jí šestnáct.
Šestnáct?
-To ne. -Jo.
-Víš to jistě? -Jo.
Páni.
A je teď u tebe, nebo je pořád s...
S tátou, jo.
Jo, je tam.
Mám moc práce.
No samozřejmě.
Má pro mě někdo cigaretu?
Díky.
-Pojď se mnou. -Dobře.
Už musím jít.
Dobrou noc.
Doma je to vážně hrůza.
Vůbec nic nestíhám.
Co moje kariéra, ne?
Chápeš? Co můj život?
Jo.
Ono to přijde. Snad za pár let.
Alespoň si to pořád opakuju.
Mám čas, ne? Jo, pořád mám čas.
Určitě.
Promiň.
Kdo to byl?
Proč?
Ten tvůj pohled. Kdo to byl?
Můj bubeník.
-Ty spíš s bubeníkem? -Ne.
Ale jo.
Dobře, tak spím.
Prosím, řekni mi, že teď jedeš za ním.
Ne. Hraje se zpěvačkou, kterou mám moc ráda,
tak se mám zastavit.
Tesso, čas na dort.
-Promiň. -Ne, běž.
Ráda jsem tě viděla.
-Bezva. -Vážně moc ráda.
-Užij si večer. -Jo.
Moc ti děkuju.
Takže...
-Sejdeme se? -Jako dřív.
-Ahoj. -Vše nejlepší!
Díky!
Hodně štěstí, zdraví
Hodně štěstí, milá Tesso
Hodně štěstí, zdraví
Díky, moc vám děkuju.
Skvěle.
Přišel za námi zvláštní host. Jsem ráda, že tady je.
Dámy a pánové, Vivienne Carala.
-Ahoj. -Čau.
Ráda tě vidím.
Dobře. Nějak se zabavte.
Někdy mám pocit Že se mi srdce mění v prach
Bez pravidel
Bez důvěry
Někdy mám pocit Že se můj mozek mění v listí
Bez pravidel
Chci odhalit svoje zloděje
Někdy chytím moc malou rybu
Vrátím ji do moře
A to i s navijákem
Jen pohlédni na ty ruiny před pádem
Nedívej se a uvidíš
Ber ohledy na volání mladých
Jako Herkules v Thébách byl spravedlivý
I když byl lidský
Ale já nejsem Herkules
A tohle je herkulovské
Zítra
Už jen ucítím bolest
Nedávej mi, co chci
Dej mi jen to, co potřebuji
Bez pravidel
Bez cesty
Až ke stropu
Nikdy se to nedozvím
Ale třeba to pocítím
Bez pravidel
Bez cesty
Až ke stropu
Ale já nejsem Herkules
A tohle je herkulovské
Zítra už jen
Ucítím bolest
Nedávej mi, co chci
Dej mi jen to, co potřebuji
Nikdy se to nedozvím
Ale třeba to pocítím
Bez pravidel
Nikdy se to nedozvím
Ale třeba to pocítím
Díky. Byli jste skvělé publikum.
Ne, to nemůžu. Ráno brzy vstávám.
Vážně.
Dobře.
Zlobíš mě.
Zdravím.
Ahoj.
My už se viděli. Zachránil jste mi šaty.
Jo.
To je náhodička.
V New Yorku?
To se stává pořád.
To je fakt.
Django Reinhardt na rádiu Soft Jazz...
Končíte brzy?
Když budu chtít.
Pohádal jsem se s manželkou.
Miluju ji, ale znáte to.
Jo.
Úžasný.
Taková hudba. A to měl napůl ochrnutou ruku.
Jeden z velikánů.
Nejdříve tragédie, potom zázrak.
Ráda bych změnila cíl cesty. Tu adresu, na kterou jedu.
Přijdu hned, počkáte?
Samozřejmě vám to zaplatím.
To lidi říkají pořád, ale vždycky jim to trvá.
Kolik chcete do osmi ráno?
Počkám za 65 dolarů na hodinu.
Dobře.
Tak jo.
Díky.
Ahoj, Lieve.
-Mám zavolat? -Ne, čekají mě.
Díky.
Vždyť je noc.
Říkala jsem to.
To jo, ale stejně je noc.
-Sakra. Můžu dál? -Jo, jen potichu.
Já nevěděla, kolik je.
Takhle to dál nejde.
Nemůžeš si přijít, kdykoliv se ti zachce.
Není to fér...
Chci pro ni stabilní prostředí
a ty všechno jen motáš.
-Jo, chápu. -Vážně?
-Ano. -Vážně?
Tak jo.
-Ahoj, zlato. -Ahoj.
Jsem moc unavený.
-Popřeju jí dobrou noc. -To je důležitý.
Díky.
-Ahoj. -Ahoj.
-Vzbudila jsem tě? -Ne, nemůžu spát.
A co děláš?
Tady.
Poslouchej.
Dobře.
To je dobrý.
To jsi ty?
Jo, já a Alex. Jenom tak zkoušíme.
Moc se mi to líbí.
Jo?
Vážně moc.
To jsi zapomněla.
No jo.
Podívala jsem se.
A líbí?
Jsou nádherný.
Ty máš na koncert?
Co je?
Nic.
Děsíš mě.
Co? Čím tě děsím?
Vypadáš tak smutně a vážně.
Protáhlo se ti turné, nebo tak?
Ne, všechno je dobrý.
Část turné se možná dokonce zruší.
Proč?
Já...
Prostě mě to už nebaví.
Koncertování.
Vždyť to miluješ.
Ty jsou pro tebe.
-Půjčený? -Ne.
-Nekoupila jsi je mně. -Jsou tvoje.
Moc se mi líbí, díky.
Měla bys jít do postele.
Už bys měla spát.
Když půjdeš taky...
Přijdeš na můj koncert?
Jo, v sobotu.
S babičkou. To ti neřekla?
Ne. Ale dobře.
Je naštvaná, že jsi zmizela.
Volala ti?
Jistě, že mi volala.
Jsem ráda, že přijdeš.
To bych nepropásla.
Já toho propásla.
Tak moc.
To nevadí.
Mám tě mnohem radši než moje kamarádky svoje mámy.
Dobrou.
-Dobrou noc. -Dobrou.
Ty a francouzské filmy.
Proto jsem měl zájem o tebe.
Zamiloval ses do mojí matky.
Co mě to napadlo?
Vážně.
Co to děláš?
Co je s tebou, Viv?
Trochu mě bolí hlava. Říkala jsem ti to?
Jo, už dávno.
Něco je špatně?
Jo.
Je to vážný?
Podle nich ano.
Ráno musím na další testy.
Šla jsi k doktorovi až teď?
Ta hlava tě bolela celou věčnost.
-Já vím, měla jsem práci. -Ježíši.
Proč se o to nestaráš?
Tohle je vážně důležitý.
Není to jen o tobě, Viv! Už dlouho to tak není!
-Já vím. -Nejde jen o tebe.
Dobře, nech toho. Nech mě chvíli, dobře?
Jestli je to vážný,
řekni mi to dřív než Lucii,
abychom se domluvili, jak jí to povíme, dobře?
Měl bys jít spát.
Mrzí mě to.
Ne, že by mi to bylo jedno. Samozřejmě, že není.
Ještě se na ni podívám, než půjdu.
Dobře.
Ahoj.
Promiň, je brzy.
Ne.
Ne, nejsem.
Dobře.
S OTEVŘENÝMA OČIMA
NEJDŮLEŽITĚJŠÍ JE NEUMŘÍT
Tak kam?
Roh 68. a York.
Do nemocnice?
Jo.
Vyspala jste se?
Ne. Co vy?
Ne.
Jsme tady.
Můžeme zajít na kávu?
Jasně.
-Kávu? -Ano, díky.
Můžeme dostat kávu a čaj, prosím?
Já to vlastně nemůžu vypít.
To nic, pohlídám vám to na později.
Už to zvládnu sama.
-Určitě? -Jo.
Určitě.
www.Titulky.com