Šikulka.
Bacha...!
Franku, fuj!
Víš, že se to nemá.
-Nemáš drobáky? -Sorry, nemám prachy.
Jo, jasně.
Sorry, kámo.
Bacha.
BAYFIELDSKÁ UNIVERZITA
-Zastavit globální oteplování. -Sorry. Neumí anglicky. Moc mrzí.
Drž hubu!
-Ona se vrátila? -Zmiz.
Já už v autě spát nebudu. Smrdí to tam.
-Vypadi! -Chci jen čistý prádlo.
Taky tu bydlím.
Proboha, zvedni to, Ryane...
Co je?
Panebože, Ryane. Hned sem přijď.
To je šílený. Nebudeš tomu věřit.
-Rozumím tomu tak z dvou procent. -Prostě hned přijď.
Kam?
VĚDA A TECHNIKA
-Hele, hele...! -Co je?
Musíš hned dovnitř.
-Doufám, že to stojí za to. -Stojí.
LABORATOŘ KVANTOVÉ MECHANIKY
Ty jo!
0,7 milinewtonů energie. To je teda pecka.
-Kdy? -Včera. V 00.01 hodin.
-To je šílený. -Jo, Ryane,
ale my netušíme, co ten přístroj zapnulo.
Laborka byla zamčená.
-Jako kdyby se rozhodl nahodit sám. -A dost! Už toho mám po krk!
Moment, kam jdete?
-V menze budou churros. -Ňam, ňam.
Pane děkane Bronsone. Pěkná kravata. To jsou kočky?
Angorské. Neodbíhejte od tématu.
-Od jakého? -Od tohohle!
Měli jsme čtyři výpadky proudu,
v celém areálu popraskaly žárovky.
Všechno kvůli tomu vašemu projektu.
-To mám na diplomku. -Je to fiasko.
Zdejší univerzita se pyšní tím,
že prosazuje pokrokové nápady, které přinášejí výsledky.
Výsledky, které vedou k patentům. Chápete, jak to funguje?
-Takže jde jen o peníze? -Ano, pane Phane.
Nerad vám kazím iluze,
ale někdo to tu musí udržovat v chodu,
čemuž vy chcete stůj co stůj zabránit.
Projekt s okamžitou platností končí.
-Cože? -Ano.
-Už jsem volal profesoru Buznerovi. -Jmenuje se Bonner.
A zcela se mnou souhlasí.
Pošlu ochranku, aby toho elektrického
bumbrlíčka v šest hodin odvezla.
-Nemůžete ho odvézt. -Sledujte.
Posbírejte si, co tu ještě máte, kapišto?
Haló?
Co je?
CHEMICKÁ LABORATOŘ 2
VSTUP ZAKÁZÁN
Hele, sráči! Vy si tu hrajete, a zatím nám zamázli projekt.
Jistě máte radost.
-Co blbneš? -Proč mě špehuješ?
Nesl jsem ti...
Už je samá bakterie. Dva dolary v hajzlu.
To je nevděk.
Šikulka.
Franku, fuj!
-Ty vole, co blbneš? -Omlouvám se.
Omlouvám se.
Čuráku.
Sorry, kámo.
Drž hubu!
OBSAZENO
Ven.
Ryane!
-Ty vole, já mám halušky. -Nekecej.
Ne... fakt. Mám tamto. Víš?
Jak se tomu říká? Ten pocit, žes už něco jednou prožil.
-Déja vu? -Jo, to.
Mám pocit, že už jsem dnešek prožil.
Proboha, zvedni to, Ryane.
Ryane, hned sem přijď.
To je šílený...
Pak ti zavolám.
Dýchej. Jen dýchej.
Poslouchej mě. Ten den se resetoval, když jsi umřel, viď?
Jo, napadl mě nějakej magor v masce mimina. Ale to byl jen sen, ne?
-Tombs je mrtvej. -Lori taky.
Tak kdo je vrah tentokrát?
Vysvětlí mi někdo, co se děje?
Takže shrnutí:
Já musela prožívat stejný den, pondělí osmnáctýho, pořád dokola,
dokud mě někdo v masce mimina večer na moje narozeniny nezavraždil.
Netušila jsem kdo, protože jsem byla děsná mrcha
a spousta lidí mě nesnášela.
Na Carterův návrh jsem sepsala seznam podezřelých.
Ukázalo se, že to byla moje spolubydlící Lori,
která pomáhala sériovýmu vrahovi utýct z nemocnice,
aby to vypadalo, že mě zabil on, přestože to byla ona.
To jen proto, že mi záviděla románek
s mým profesorem Gregorym, což je ženáč.
Jo, já vím. Dost na prd. No nic.
Tak jsem Lori zabila
a smyčka se přetrhla. To jsem si myslela.
Teď to ale vypadá, že ta smyčka přešla na tebe.
A ty ten den budeš pořád prožívat,
dokud nepřijdeme na to, jak to zastavit.
No jasně.
Pořád se mi to zdá.
-Moment. Cože? -Je to jako v Počátku.
Je to sen ve snu.
Nic se ti nezdá.
Ryane!
Snažím se probudit.
-Vidíš? Nezdá se ti to. -Pročs mě bouchl do penisu?
-Proč se takhle chováš? -Plácls mě přes péro. To se nedělá.
Dobře. Ukaž mi, kdes umřel.
Tam. Ve skladu v přístěnku.
Dej mi to.
-Zvládnu to sama. -Už jsi umírala dostkrát.
Roztřískej mu hlavu.
Matko zkurvený kozy!
Samare, ty debile!
-Pročs mě bacil? -Proč mě furt šmíruješ?
Asi mám zlomenou lícní kost.
-Co se děje? -Ryan mi zlomil lícní kost.
-Byl to on? -Ne.
Byl tady, když jsem předtím umřel.
-Cože? -Odkud máš tu masku?
Ležela na chodbě. Někdo ji asi zahodil.
A dost! Už toho mám po krk!
Moment... Kam jdete?
-V menze budou churros. -Ňam, ňam.
Měli jsme čtyři výpadky proudu, v celém areálu popraskaly žárovky.
-Všechno kvůli tomu vašemu projektu. -Moment.
-Co je to za projekt? -Kvantový chladicí reaktor Sisyfos.
Říkáme mu zkráceně Sissy.
Vidíš tohle? To jsou protonový lasery.
Když spustí, zchladí tady tu centrifugu
až na téměř minus jeden nanokelvin.
Snažíme se v podstatě dokázat,
že čas se dá na molekulární úrovni zpomalit.
Zatím to nevyšlo, ale jak to tuhle spustilo, získali jsme slibné údaje.
-Kdy? -V 00.01 hodin. Včera.
V pondělí osmnáctýho.
Co?
Vytvořili jste časovou smyčku, troubo.
To není možný. Na to není Sissy stavěná.
Co ti na to mám říct?
-Možná jsme právě zjistili, co dovede. -Nezáměrná reakce.
Mysleli jsme, že zpomalíme čas,
ale co když jsme ho uzavřeli do smyčky?
Teď ses zasekl v tomhle dni.
Gratuluju.
A mimochodem, budeš umírat
znovu a znovu a znovu.
Cartere, ať mě tvá přítelkyně nestraší.
Není moje přítelkyně.
-Jsi moje přítelkyně? -Tak trochu.
Už jste si to vyjasnili? Ona mi řekla, že umřu.
A ty musíš přijít na to, jak tu smyčku uzavřít,
než si tě ten vrah zas najde.
Ale já nevím, jak k tomu došlo. Spustilo to prostě samo.
Pane Bože.
Ahoj, Danielle.
-Kdes byla? -Jak to myslíš?
-Vybodla ses na naši schůzi. -Byla zrušená.
Kdy?
Po tom, co jsem svou vraždící spolubydlící vykopla z okna.
Kdo se přihlásí do Kappy, když nás sužuje smrtící prokletí?
Jsme v krizovém režimu.
Co je to za lidi?
Ahoj, já jsem Samar.
Hele, samoso, hlavu mám nahoře.
No nic, zavolej mi, až ti ten komiksový sraz skončí.
-Řekla mi „samoso“? -Jo.
-Myslíš, že má ráda samosy? -Ne.
Soustřeďte se. Já nechci umřít.
Ber to z tý lepší stránky. Zas oživneš. Já umřela jedenáctkrát.
Jedenáctkrát? Ani hovno. Bolí to.
Moment, mám nápad. Stačí najít nejbezpečnější místo a přečkat to tam.
Kde?
Co je?
Hodně lidí znamená bezpečí.
Jako se schovávat všem na očích.
Kdo si vybere za maskota děsivý mimino?
Já věděl, že jsem měl jít na MIT.
Táta: Jsem na tebe vážně hrdý. Ona by taky byla.
To jsi ty s mámou?
To je roztomilý.
Tak mě napadlo...
Je to ironie.
Já myslela, že jsem se zasekla ve stejným dni
z nějakýho kosmickýho důvodu.
Abych se vypořádala s máminou smrtí.
Nemělo to s ní nic společnýho.
Nakonec to byla jen velká vědecká náhoda.
Tím se to nijak neumenšuje, ne?
Asi ne.
Tady něco máš.
Promiň.
Chováš se jak dědek.
Jo, ale nachytala ses.
Odeberte se prosím spořádaně k nejbližšímu východu.
Toto není cvičný poplach.
Odeberte se spořádaně k nejbližšímu východu.
Opakuji, není to cvičný poplach.
Lidi! Počkejte!
Nestrkej do mě!
Pomoc! Pomoc! Prosím!
Pomoc!
Co to bylo?
-Tady dole. -Do prčic.
-Jsi celej? -Jo, asi jo.
-No teda. Dobrá práce. -Trochu jsem trénovala.
Já myslel, že ten vrah jsi ty. Měl jsi něco říct.
Ale já hledal tebe.
-Kdo je tedy tohle? -To zjistíme jediným způsobem.
Co to do pr...
Víš určitě, že nemáš dvojče? Třeba vás rozdělili už po narození.
Jasně že to vím jistě.
Do prčic.
-Ano, do prčic. Kdo jsi? -Kdo asi, troubo?
-To jsi ty. -Ne asi.
Co se tu sakra děje?
Já se snažil uzavřít tu smyčku.
Ale nějak mě to hodilo do paralelní časový smyčky.
Všichni jsme v nebezpečí.
Čím dýl budeme ve stejný dimenzi, tím to bude horší.
-Je to motýlí efekt. Musíte ho zabít! -Mě?
Jestli ho nezrušíte, způsobí větší problémy. Zabte ho, dělejte!
Serte na to, zabte jeho!
-Marníte čas. Dělejte! -Ty vole, já jsem tvůj kámoš, ne on.
Víš co? Serte na to. Postarám se o to sám.
-Zastavte ho! -Počkej, Ryane. Měl bys toho nechat.
Kašlete na něj, je to blázen. To já to vymyslel. Vím, co dělám.
-Nechápeš, co děláš. -Drž hubu, falešnej Ryane!
Ryane, tohle se mi nelíbí.
Ryane, přestaň!
Parsek je jednotka vzdálenosti, ne času.
Takže Han Solo je podle tebe lhář?
Normální Kesselský závod by...
Dre, pomoz mi!
Dělej!
Zase jsi mi nasypala něco do pití?
Co jsem říkal o zapínání toho krámu? Hned to vypněte.
NABÍJENÍ SYSTÉMU
Hned to vypněte! Chyťte ho. Zadržte ho.
Zpátky!
-Ryane, vypni to. -Ryane, co děláš?
Seberte mu ten hasák. Je to student.
Je to jen hasák. Nebojte se ho.
Tak to prostě odpojte. Odpojte ten stroj!
Ne!
SEKVENCE DOKONČENA ZAHAJOVÁNÍ...
Drž hubu!
Ty už jsi vzhůru? Nevěděl jsem, jestli si nechceš přispat.
Jo, mám narozeniny. A nebudu brát...
Tree?
Pondělí, 18. září Táta – zmeškaný hovor
Já se z toho poseru.
Složil jsem ti oblečení.
Ryane! Okamžitě pojď sem!
Moment, vy se znáte?
-Jo! -Ne.
Ryane, ty demente!
Tys mě poslal zpátky!
-Cože? -Je pondělí osmnáctýho!
To snad není pravda.
Jen co jsem se z toho dostala. Jaks mi to mohl udělat?
Co je ta trhlá běloška zač?
Třeba to byl zlý sen nebo tak.
Jasně, je to zlý sen.
Je to noční můra!
Je to na prd!
Je to na největší mega prd v dějinách prdění!
Jsem v poho.
-Určitě? -Jo.
Ale on to musí napravit. A hned.
To je fór, ne?
Kéž by.
Hele.
Musíme k vám do laborky, spustit Sissy
a přijít na to, jak mě dostat zpátky.
Jak to, že víš o Sissy?
Ty kráso. Prostě...
Jdeme.
Šupito presto!
Ahoj. Zastavit globální oteplování?
Obyčejný „děkuju, nechci“ by stačilo!
Promiň!
Stejnej den, stejnej den!
Není vás slyšet!
Jednu sundej a pošli kolem
Pokračujte.
-Neodpovídáš mi na... -Jsi gay.
-Moment, kam jdeš? Laborka je tamhle. -Musím nejdřív něco vyřídit.
Ty čúzo prohnaná.
To je divný.
Co?
Měla tu bejt.
Kdo?
To máš fuk.
Konečně dorazila.
-Kde ho máš? -Koho kde mám?
-Ahoj, Cartere. -Ahoj.
-Kde je ten košíček? -Jakej?
Ten, cos mi udělala k narozeninám. Ten, cos ho otrávila.
Jo ten košíček.
-Myslím to vážně. -Hele.
Nevím, co ti Danielle nakukala, ale žádnej košíček tu není. Bohužel.
Už musím jít. Zaskakuju za Jen. Má chřipku.
Ale všechno nejlepší.
Adié.
Něco tu nehraje.
Co?
Nevím.
Je to jiný.
-Byl jsem tam dvakrát? -Jo. Tak k tomu všemu došlo.
Trochu mi to připomíná Návrat do budoucnosti 2.
-Úplně. -Že jo?
-Víš, s Martym McFlyem. -S Doktorem?
-S DeLoreanem? -Bohužel.
Jako fakt? Tys neviděla Návrat do budoucnosti?
Ne, já...
-Jak to, že... -Moment.
Znamená to, že...
Znamená to, že jsem tady dvakrát?
O tom silně pochybuju. Je téměř nemožné vytvořit holografický vesmír.
Nejspíš ses zasekla v kvantové cyklické dimenzi.
Jen jedna z vás je tady,
protože tu druhou to vrhlo
do paralelní dimenze někde v mnohovesmíru.
Aha, Ryane. Dík, žes mi to vysvětlil. To mi děsně pomohlo.
Tys neslyšela o teorii mnohovesmíru?
Vypadám, jako že vím, co je mnohovesmír?
Tak hele. Tohle je náš vesmír. Jo? A teď sleduj.
Teoreticky má ten vesmír šest dimenzí.
Jestli je to, co říkáš, pravda,
pak ses možná probudila ve stejný den,
ale ne ve stejné dimenzi.
Tím by se vysvětlovaly ty anomálie.
O jak velkých odlišnostech se bavíme?
No, přijde na to.
Do prčic, zapomněla jsem na domovní schůzi.
Danielle, promiň, já...
-Ahoj, broučku. -Máš se dobře?
-Ahoj, Ryane. -Ahoj, Danielle.
Působilo to opravdově? Nacvičuju na letošní představení Divotvůrkyně.
Věděli jste, že Anna Franková byla hluchoslepá?
Helen Kellerová.
Cože to?
Anna Franková byla na půdě.
To máš jedno. Vím jen, že hrát slepou je asi těžší než být skutečně slepá.
Chce to um. Když se na tu roli chystala
Meryl Streepová, zalepila si oči páskou.
Někdo tu vypustil naši domovní schůzi.
-Promiň, já jsem... -To byla sranda.
Oslavenkyně je omluvená.
Vybraly jsme letošní dobročinnou akci.
Posloucháte? Uděláme uměleckou přehlídku pro postižené.
-Hezký. -Děláš tolik dobrýho.
To fakt obdivuju.
Ale prosím tě.
Hřeje mě u srdce, když vidím všechny ty tvářičky.
Aby bylo jasno, někdy člověka objímají moc dlouho, to je trochu nepříjemné.
Ale dá se na to zvyknout.
Není koneckonců v životě většího daru
než je láska dítěte.
Děkuji.
Tree? Jsi v pořádku?
Jo, já...
Jo, mám narozeniny A nebudu zvedat telefon
Pardon.
Ahoj, tati.
Jo, jo. Promiň, už jdu. Za chvíli jsem tam.
Musím jít.
-Moment, ty odcházíš? -Jo. Mám sraz s tátou na oběd.
Je to k narozeninám.
Sejdeme se ve tři v laborce. Vyřešíme to, než se to zhorší.
-Ahoj, tati. Promiň, že jdu pozdě. -To nic, holčičko.
-Dneska byl divnej den. -Všechno v pořádku?
Jo. Jen takový věci. To víš.
-Co škola? -Dobrý, tati.
-Budete si objednávat? -Čekáme ještě na jednu.
Na jednu?
Dobře, přijdu potom.
Mami.
Mami!
Ahoj.
Ty jsi tady.
-Fakt jsi tady? -Ovšemže jsem. Je to náš den.
Jsi v pořádku?
Jo.
Ty jo. Jsem v pohodě, jen...
Ráda tě vidím.
Zkus to teď.
Dvacet sekund.
-Je to normální? -Neboj. Podruhý to nevybouchne.
-Podruhý? -Deset,
devět, osm,
sedm, šest, pět,
-čtyři, tři, dva... -Dost!
Nechte toho.
-Chtělas, abych... -Já vím. Rozmyslela jsem si to.
To bude ta trhlá běloška.
Hej! Tree! Počkej!
Co ta změna názoru?
-Všechno je jinak. -Jak jinak?
Kdys mi to chtěl říct?
-Co jako? -O Danielle.
-Co je s Danielle? -Že spolu chodíte.
Já myslel, že to víš. Vždyť bydlíte v jednom baráku.
Ne. Vůbec jsem to nevěděla.
-Ale hlavně, ví to ona? -Co jestli ví?
Že se dneska její kamarádka probudila ve tvý posteli.
To nestojí za pozornost?
Nic nebylo. Spal jsem v Ryanově posteli.
Tak proč sis mě bral domů?
Protožes byla na plech. Bál jsem se, že spadneš
nebo že se udusíš vlastníma zvratkama jako Janis Joplin.
No dobře. To je dobrý, to je dobrý...
Takhle to má být. Máma je živá. Lori mě nechce zabít.
-To je lepší verze mýho života, ne? -Je v dívčím spolku, Gregory.
Moment, my jsme v tý jiný dimenzi...
-Já to teď nemůžu řešit. -Ne...
Tree!
Tak můžeš? Podrž to.
A...
Pane jo!
To je divný.
To je úžasný.
Ale na tebe už se asi nedostane.
To jsou nejlepší...
Žádná z těch vzpomínek není moje.
Já vím. Půjčila jsem si ji jen na dnešek.
V kolik půjdeš večer na tu party?
-Já to nedám. Něco mi do toho vlezlo. -Cože?
-Vždyť už to týdny chystáme, Tree. -Ne, já vím.
A vím, že to bude s překvapením. Mrzí mě to. Ale když...
Přijeli naši a potřebuju...
Za tohle si platíme.
Kdo ti řekl o tom překvapení?
Byla to Lori? Ta holka by se měla naučit držet jazyk za zuby.
Já to tedy řeknu otevřeně, Tree. Mám pocit, že si mě nevážíš...
-...jeden policista nepřežil. -Haló?
Po Tombsovi bylo vyhlášeno celostátní pátrání,
z kterého se stala pětiměsíční honička přes čtvery státní hranice...
JOHN TOMBS ZATČEN ZA VRAŽDU PRVNÍHO STUPNĚ
-...šest ženských obětí. -Propána.
On je tu pořád.
-On uteče. Zavolejte policii. -Kdo?
-John Tombs. Zavolejte tu policii. -Cože?
Nechoďte tam!
Sakra.
Prosím vás! Co to děláte?
V PŘÍPADĚ NOUZE ROZBÍT SKLO
-Odhoďte tu sekeru. -Vysvětlím to.
Odhoďte ji, ihned!
-Utekl. Někoho zabije. -Čelem ke zdi.
-Lori ho pustila... -Nebudu to opakovat.
Poslouchejte mě, prosím. Moje spolubydlící tady pracuje.
Pustila Tombse, aby to na něj mohla hodit, ale zabije mě ona!
Nevím, jakým sajrajtem jste sjetá, ale Tombs je na operačním sále.
-Teď ho sestřička odvezla. -Vysoká, tmavovlasá, s ohonem?
Jdeme.
Máte mě za cvoka, ale musíte mi věřit!
Dispečink, tady strážník Conrow.
Mám 11-55 v nemocnici, potřebuju pomoc.
Dělej. Dělej.
Vím, že to jsi ty, Lori!
Cože? Ty jo...
Propána. Já myslela, že jsi...
Jsi v pořádku? Co se děje? Kdo to byl?
Tombs utekl. Chce mě zabít.
To není možné. Teď jsem ho vezla na sál.
-Co se děje? -Nevím.
Propána, vypnul proud.
Jenom klid.
Jen klid... Sakra!
Tak pojď.
Pojď.
Kde to jsme?
To bude jedno z rekonstruovaných pater.
Pojď. Na druhý straně je nouzový východ.
Počkej.
Vem to.
Pojď.
Co je?
Slyšelas něco?
Tak se předveď, hajzle.
Sakra!
Drž hubu!
Začátečnická chyba, Tree.
-Ty už jsi vzhůru? -V jaký jsem dimenzi?
Danielle.
-Moje přítelkyně? -Ve stejným.
Tak jo.
Jsi v pořádku?
Jo. Nikdy mi nebylo líp.
Složil jsem ti oblečení.
Nic ve zlým, ale jaks to mohl dát dohromady s ní?
-S kým? -S Danielle.
Je milá.
„Milá”.
Není tvoje nejlepší kamarádka?
Ty vole, vojels tu pipinu, nebo jak?
-Zajímavý. -Nepokoušel jsem se o...
-Nejsi tak nevinnej, jak vypadáš. -Ale...
Cože? Ne.
Ty. Za hodinu se sejdeme v laborce.
Musím ze sebe shodit to nechutný oblečení.
Dobře mě poslouchej. Potřebuju zůstat tady v týhle dimenzi, jo?
-Takže uzavři tu smyčku. -My ani netušíme, jak k tomu došlo.
Jste snad vědecký myslivny, ne? Tak to vykoumejte.
Uvědomuješ si, že se hrabeme v něčem, čeho bysme se neměli ani dotknout?
To vás asi mělo napadnout, než jste ten krám postavili.
Buďte tak hodní, prosím,
a zkuste na to přijít, jo?
-Prosím. -Musí se to dělat metodou pokus-omyl.
Abychom došli k algoritmu, co smyčku uzavře,
musíme vyloučit všechny proměnné.
-Dobrá. -Jsou to dny, možná týdny práce.
A jestli je pravda, co říkáš, nemůžeme si ten postup zaznamenat.
Teď se nechytám.
Dobrá.
Řekněme, že otestujeme třeba...
tucty proměnných. Na konci se smyčka resetuje, ne?
Takže všechno, co jsme zjistili, se...
vymaže. Takže nemáme šanci sledovat svůj postup,
protože si nepamatujeme, co jsme zjistili.
A jsme zase na začátku.
Bezva.
To jsem v prdeli.
Moment, ne, mám nápad.
Říkalas, že se resetuje všechno, až na tvou paměť, ne?
Tak prostě budeš živej zápis.
Jako že se všechno naučím nazpaměť?
Jo.
To je geniální.
Ne, ne... To není geniální.
Nejsem vědkyně.
A navíc...
Uvědomujete si, že po mně jde vrah?
Takže budu muset umírat pořád dokola,
dokud nevymyslíte, jak tu smyčku uzavřít.
Můžeš se zabít sama,
-než si tě najde. -Ty jo, další geniální nápad.
Lepší než se nechat honit magorem v masce mimina.
Máš lepší nápad?
Já věděla, že to řekneš.
NEÚSPĚŠNÉ ALGORITMY
NEFUNKČNÍ SEKVENCE
Nesahej na mě!
Pojďte, dělejte...!
Pojďte, jste na řadě! Dělejte...!
Sakra!
Drž hubu!
Ty už jsi vzhůru? Nevěděl jsem...
„Nevěděl jsem, jestli si nechceš přispat.
„Večer jsem ti složil oblečení. Nevěděl jsem, jestli se nemačkají.“
A vůbec, co to vždycky hledáš pod stolem?
Chránič na zuby.
V noci skřípu zubama.
Záhada vyřešena.
Jo, mám narozeniny. A nebudu brát te...
Jsi v pohodě?
Jo. Nikdy mi nebylo líp.
Nevím, jestli si pamatuješ mý jméno, bylas dost na plech. Ale jsem Carter.
Určitě jsi v pohodě? Jsi nějaká zelená.
Ne, je mi dobře.
Vlastně asi omdlím.
Cože?
Jo, určitě omdlím.
Vojels tu pipinu?
Je mrtvá?
-Ryane, pomoz, ne? -No jo.
Hej... to je dobrý. To jsem jen já.
Jsi v pořádku? Fakt jsi mě vyděsila.
Jo, v pohodě.
-A přesto jsi přišel. -No jasně. Proč bych neměl?
Sehnali jsme tvý rodiče. Už jedou.
Sem nemůžou. Není to bezpečný.
Ježíši!
-Co byste potřeboval? -To je v pořádku, je to kamarád.
Je mi líto, je po návštěvních hodinách.
Dobře.
Díky, Cartere.
Ať je ti líp.
Tak teď už asi víš, proč jsem dneska nebyla na hodině.
Co prosím?
Na biologii pro pokročilé.
Pardon. Vy jste v mé třídě?
Nezdáte se mi povědomá.
Promiňte, spletla jsem se.
Aha. Jsem doktor Butler.
Těší mě.
Slečno Gelbmanová, nemohl jsem najít vaši zdravotní kartu.
Já vím, měla bych být mrtvá.
Mé výsledky nedávají smysl, že?
-Ano. Upřímně řečeno jsou alarmující. -Moment.
Kolik je hodin?
-Bude půl desáté. Proč? -Ona za chvíli umře.
-Kdo? -Lori. On ji zabije.
-Cože? -Poslouchejte mě.
Musíte zabránit tomu, aby šla na operační sál.
-Promiňte, nechápu, o čem mluvíte. -Že ne? Možná to chápe vaše paní.
Jděte!
Pardon.
Lori.
Kdo tě pustil?
Kdo jsi?
HOŘLAVÝ PLYN
Fajn. Když skončím já, tak ty taky.
Ty už jsi vzhůru? Nevěděl jsem, jestli si nechceš přispat.
Drž hubu!
Už toho mám po krk.
Pak euklidovský vektor vynásobíte druhou odmocninou pí na sedmnáctou,
takže nám vyjde axiomatický bod 0,004,
takže nám vyjde vektor lineární plochy 8,2.
Tadá!
No teda.
Jestli to všechno jsou chybné algoritmy...
Tak zbývá už jen jediná možnost.
SYSTÉM PŘIPRAVEN
To mě poser. Dokázalas to!
-Vyšlo to? -Jo!
Vyšlo to? Ty bláho...!
Dokázali jsme to! Proč jsme tak nadšený? Sotva ji známe!
Na mou duši nevím, co to bylo. Ale fakt jsem zíral.
Díky.
Jdeme na to.
Jen aby bylo jasno, jedna varianta uzavře smyčku v téhle dimenzi
a ta druhá tě pošle do tvý původní dimenze a uzavře tamtu smyčku.
Je čas na definitivní rozhodnutí. Zůstat tady, nebo se vrátit.
Zůstanu tady. Definitivní rozhodnutí.
Dobrá, tak jdeme na to.
Ustup.
Co se stalo?
-Vektor byl špatně. -Říkalas, že je to on.
Výpočet byl dobře. Něco jinýho je špatně.
Doslova jsem platila životem, abych se to nadřela zpaměti.
Neúspěch se nepřipouští.
-Co je? -Něco je na harddisku.
To bude virus.
Žes zase otvíral spamy s pornem?
Ne.
Bezva. Celý to musím ručně překódovat.
-Za jak dlouho? -Šest, sedm hodin.
Ryane, hele.
Nemám moc času, chápeš? Tak ať to je.
Jo, zamakám na tom.
Tree, počkej.
-Určitě to chceš? -Samozřejmě.
A co ten vrah? Říkalas, že někoho zabije.
Když uzavřeš smyčku, budou mrtvý navždy.
Musím zůstat naživu.
Nemůžu se vrátit do nemocnice. Je to moc riskantní.
Jdeš od toho a dopustíš, aby umřeli nevinný?
Lidi umírají dennodenně, Cartere. Za všechny zodpovídat nemůžu.
Zní to možná sobecky, ale tak to je.
Zní to neuvěřitelně sobecky. To jako fakt?
To není fér.
Netušíš, jak je to pro mě těžký.
Nechci si vybírat mezi tebou a mámou, ale musím.
Jak jako vybírat?
V té druhé dimenzi spolu chodíme.
Každý ráno jsem se probouzela ve tvý posteli, stejně jako dneska.
Bylo to znovu a pořád dokola, až jsem se do tebe zamilovala.
Ale ta verze nás dvou je tam a moje máma je naživu tady.
Tak jsem se rozhodla.
Co když se pleteš?
Co když tohle není ten život, co máš žít?
Mám se snad vrátit do dimenze, kde je moje máma mrtvá?
To nejde. Nemůžu o ni znovu přijít.
To už se stalo.
A nic tady z toho není skutečný, jestli se tím tamto vymaže.
Žiješ prostě cizí život, co ti nepatří.
Tvoje bolest, ta ztráta
z tebe dělá to, kým jsi.
Máš ale možnost udělat to, o čem si jiný můžou nechat jen zdát.
Co?
Můžeš se rozloučit.
Volá tě tvoje přítelkyně. Radši jdi.
Co blbne? Vybodla se na domovní schůzi.
-Hele! O čem jste si povídali? -O ničem. Probírali jsme školní věci.
Nezapomeň, že ještě potřebuju pomoct s tou prací z americký literatury.
-Teď to fakt nestíhám. -Slíbils to, Cartere.
Bez tvý pomoci neprolezu.
Tak dobře. Jo, jo. V pohodě.
Jsi zlatej.
Jde druhá oslavenkyně.
-Beruško, copak je? -Jsem v pohodě, já...
-Nevypadáš v pohodě. -Jsem... Mami!
Jsi studená jak led.
-Asi bychom měli zajet do nemocnice. -Ne!
Ne, tam jet nemůžeme.
Nechci vás děsit, ale potřebuju se dostat co nejdál od školy.
-Thereso, copak je? -Tati, prosím tě.
Slibuju, že pak všechno vysvětlím, ale musíte mi věřit.
Dobře.
Pojedeme.
Pojďte.
Je to!
Konečně.
Jste připravený?
Tak tu smyčku jednou provždy uzavřeme.
Víš, co bych si teď dala?
-Co? -Tu obří skořicovou rolku z Morro Bay.
Z loňské oslavy narozenin.
Nevzpomínáš si? Snědlas dvě.
To jsem nebyla já.
Cože, beruško?
Děvčata, už je pozdě. Co takhle najít něco na přespání?
To zní dobře. Všichni jsme dost utahaný.
TRANSFORMÁTOROVÁ STANICE
Lori!
Chytil ji...! Ne, nestřílejte...!
Ryan - Systém je připravený. Držíme palce...
Skočím pro led. Hned jsem zpátky.
No dobře.
Řekni mi jen jedno.
-Jsi těhotná? -Co?
Ne, mami.
-Promiň. Zeptat jsem se musela. -O to nejde.
-Ale jde o nějakého kluka? -Ne.
Jo.
Já nevím. Je to složitý.
Věř mi.
Zvládnu i složitý.
O co jde?
Říkala sis někdy, jak by vypadal tvůj život,
kdybys nemohla být s tátou?
-Cože? Ne. -Ale kdyby sis musela vybrat.
Kdyby být s ním znamenalo, že bys přišla o někoho fakt blízkýho,
že bys pak toho člověka už nikdy neviděla? Co bys udělala?
Všichni musíme dělat těžká rozhodnutí. Takový je život.
A někdy nás minulost táhne jedním směrem
a budoucnost nás zve k něčemu novému.
Ale kdybych si musela vybrat, vybrala bych si tátu.
Bez něj bych neměla tebe.
Ale jak jsi věděla, že je ten pravý?
Nijak.
Riskla jsem to. Šla jsem za hlasem srdce.
Tak to v lásce chodí.
Je to krok do neznáma.
...v bayfieldské fakultní nemocnici,
kde se odehrává strašná tragédie.
Ještě získáváme podrobnosti,
už ale můžeme potvrdit tři oběti.
Ošetřovatelku a policistu.
Třetí oběť, student, byl zabitý,
když se podezřelého snažil přemoct. Vracím slovo do studia.
Ne.
Copak je?
Dělej, Ryane. Dělej.
TRHLÁ BĚLOŠKA
Samare, mrkneš se mi na 22-97-39?
-Jo. -Tamhle.
ZAHAJUJI
Ne, ten vektor se musí upravit.
Čus, tady Ryan. Mluvte, až to udělá pííp!
Ryane, neuzavírejte tu smyčku, nemůžete...
-Hlasová schránka je bohužel... -Sakra!
-Tree, co se děje? -Nesmí ji uzavřít.
S tím ledem nevím, smrdí jak čuránky.
Tree, kam běžíš?
Tree!
Dělej, dělej... Zvedni to!
-Čus, tady Ryan... -Sakra!
Je to tady!
Kde to je? Dělej, dělej... Prosím!
NABÍJENÍ SYSTÉMU
-Ty už jsi vzhůru? -Drž hubu!
Nevěděl jsem, jestli si nechceš přispat.
To je naposled, co kvůli tobě umírám.
Cože?
Jak dlouho to ještě bude trvat?
Díky tvý šílený paměti to nebude dlouho.
Můžu Sissy spustit během pár minut.
Budu potřebovat trochu víc času. Musím ještě něco udělat.
Tree.
Určitě se chceš vrátit?
Nemůžu celý život žít minulostí.
Musím vykročit do neznáma.
Konečně dorazila.
Lori, ahoj.
-Noc plná vášní? -Dá se to tak říct.
Hele, Lori, já...
Ráda tě vidím.
Já tě taky ráda vidím, Tree.
Ten ti za to nestojí.
Věř mi. Taky jsem chodila se ženáčem.
Vím, jaký je vést dvojí život. Pořád si připadat jako svině.
Ale na změnu není nikdy pozdě.
Kdysi mi kdosi řekl, že každý den je příležitost být někým lepším.
Třeba je tohle ten tvůj den.
Tak jo.
Děkuju.
Opatruj se.
-Tree. -Ahoj.
Hele, Danielle.
Je mi to fakt blbý. Měla jsem na tebe špatnej názor a byla to moje chyba.
-Mrzí mě, že jsem to... -Prima.
Bude trojka.
Dělá si legraci.
Nedělám.
Nick měl rozbitou sprchu, tak jsem mu řekla, že se může vysprchovat u mě.
-Že, Nicku? -Sprchu mám dobrou.
Jasně. Víš co? To je fuk. Promiň, že jsem rušila.
-Sbohem. -Sbohem.
-Za co to bylo? -Že jsi blbej jak štoudev.
Fakt? Jak může bejt štoudev blbá? Vždyť ani nemá mozek.
Au.
-Jde druhá oslavenkyně. -Ahoj, tati.
Nemohla bych si s mámou promluvit chvíli o samotě? Holčičí záležitosti.
Jasně, vyřídím si zatím pracovní hovory.
Bezva, díky.
-Je všechno v pořádku? -Jo, v pohodě. Všechno je v pohodě.
Sakra, jak to mám udělat?
Co udělat, beruško? Co se stalo?
Mami...
Chci, abys věděla, jak moc tě mám ráda.
-Já tě mám taky ráda, beruško. -Ne, mami, myslím to vážně.
Lidi si neustále říkají: „Mám tě rád,“ ale...
teprve tehdy, když už to tomu člověku nemůžeš říct do očí,
dojde ti, jak moc vážně to myslíš.
Jsi tak nádherná
a tak úžasná.
A já jen doufám, že někdy budu aspoň způli jako ty.
Neblázni.
Já jsem taková, protože jsem měla tebe.
Nikomu jsem to neříkala, ale když jsem tě čekala, byla jsem podělaná strachy.
Ne.
Ale když jsem tě pak držela, něco se ve mně změnilo...
okamžitě.
To způsobí jen ta nejlepší láska.
Změní tě. Udělá z tebe lepšího člověka.
Já jsem tak pitomá.
Fakt jsem si myslela, že můžu mít všechno, ale nemůžu.
To nemůže nikdo, zlato.
Ale to nevadí. Dostaneš to, co potřebuješ.
Doufám.
Pojď sem.
Nedrtím tě?
Ne. Vždycky budeš moje holčička.
Hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, Tree a mami,
hodně štěstí, zdraví.
Něco si přej.
Připravená?
Počkej.
Podívejte.
Vím, že je to asi dost zmatený.
Vždyť vy mě znáte jen pár hodin,
ale já vás znám už týdny.
Fakt jste si hodně mákli, abyste se mě pokusili poslat domů.
Takže vám děkuju.
Ještě se neví, jestli nejsi cvok, ale...
rádi jsme pomohli.
Tak jo, Ryane. Nahoď to.
A v tý druhý dimenzi,
tam se známe?
Dá se to tak říct.
Sedmnáct sekund! Šestnáct,
patnáct...
Co jsem říkal o zapínání toho krámu?
To se ještě nemělo stát. Vy máte přijít až zítra!
-Vypněte ten krám! -Nevypínej to!
Ne, ne, ne...!
Ne, počkejte, prosím. To nemůžete.
-A vy jste kdo? -Já tu studuju.
Chovejte se takhle dál, a může se to změnit.
-Odneste ten krám pryč. -Ne, prosím vás, ne.
Bacha, steroide. Makali jsme na tom 18 měsíců.
Prosím vás, ne. Prosím.
Opatrně s tím.
Kam ho nesete?
Do mé kanceláře a bude tam pod zámkem.
Je to dílčí prohra, jasně.
Ale zresetujeme den a zkusíme to znovu.
Ne.
Ty to nechápeš.
Pokaždý, když se vrátím, jsem slabší.
Nevím, kolik pokusů ještě mám.
Třeba už jsou to všechny. Jestli umřu znova, zůstanu mrtvá.
-To je problém. -Nekecej.
Ledaže...
-Ledaže bysme ho ukradli zpátky. -Ukradli?
V podstatě to ani nebude krádež. Je to váš majetek.
Já nevím. Jestli nás chytí a vyloučí mě,
naši mě pověsí za koule do průvanu.
-U nás to samý. Ovšem až na ty koule. -Děláte si srandu?
Bohužel vám to musím říct na rovinu, ale tohle všechno jde za váma.
Vy jste tenhle průšvih spískali, takže jste jí z něj povinný pomoct.
Jestli umře, máte tu krev na rukách vy.
To trochu přeháníš.
Má pravdu.
Je to naše vina.
Tak to napravíme.
To vědci dělají.
Řešíme problémy.
Děkanát je v budově tady a do laborky se nejrychleji dostaneme tudy.
Heleďte, děkan Bronson každý večer tady ve společenský místnosti plete.
Co že dělá? Plete?
On kouřil a jeho žena ho pak donutila přestat.
-Ta je mimochodem super kost. -Samare?
-Nemohli bysme dělat to, co děláme? -Jasně, promiň. No jo.
Potřebujeme sehnat klíče od děkanátu, proplížit se na recepci,
sebrat Sissy, odvézt ji zpátky do laborky, aby nás neviděla ostraha,
vrátit klíče děkanovi, aby ani netušil, že zmizely,
nahodit Sissy, sjet diagnostiku, cvaknout spínačem a tradá.
Tree zas bude v tý divný dimenzi, odkud přišla, a my, no...
my to všechno zachráníme.
Bezva. To zní skvěle.
-Jak to uděláme? -Nevím.
-No jasně. -Chce to odlákat pozornost.
Musíme děkana Bronsona nějak rozptýlit.
To vyzvánění tam dala ona. Ahoj, zlato. Jo, všecko dobrý?
-Jsem s Ryanem a... -Danielle, ahoj.
Potřebovali bysme takovou maličkost.
Podíváme se zblízka.
Ahoj, číčo.
-Pardon. -Je trochu vystreslá.
To jo.
Pokračuj.
-Co byste potřebovala? -Pardon, zřejmě jsem zabloudila.
-Roger Bronson, jsem zdejší děkan. -Bonjour.
Jmenuji se...
Amélie Le Pew.
-Vy tu budete na výměnný program. -Oui, oui.
-Monsieur, mohu poznat váš obličej? -Co prosím?
No ne.
No ne!
-Jaké silné rysy. -Děkuji.
Vy budete Francouzka. Ruce vám voní po sýru.
Nejím sýr.
Mám...
laktózovou intoleranci.
Kam se chcete dostat?
Zřejmě myslíte menzu. Rád vám to ukážu. Tudy.
Nehýbat! Zakopnete.
Kuličky! Kuličky! Všude jsou kuličky.
Běžte!
Opatrně.
Nějaká rychlá. Moment. Zůstaňte na místě, ano? Musím si vzít klíče.
Ten závěs ne.
-Ale ne. -Propána.
Taková tma.
Jděte za světlem. To bylo necitlivé.
-Dělej, dělej. -Já se snažím.
Přestaňte se kutálet.
Ne! Na druhou stranu.
-Sissy. -Dělej...
Okolo...
Tak, a je to. Nahoru... Pane jo. Podám vám hůlku.
Musíte přestat chodit sem a tam.
-Dobře. Můžeme? -Dobře.
Zapomněl jsem si klíče.
-Proboha. -Ale ne, proboha.
To je spousta krve. Dávejte s tím pozor.
-Je mi to líto. -Pane Bože.
Ta hůl pro vás asi nebude vhodná. Potřebujete vodicího psa.
Šach mat.
-Jak to jde? -Makáme na tom.
Máme na to necelý tři hodiny.
Nebudu lhát, bude to taktak.
Sakra, když toho vraha nezastavím, Lori umře.
-Zůstaň tu. -Cože? Proč?
Prostě mi slib, že tu zůstaneš.
-Můžu si to půjčit? -Jo, jasně.
Tak jo.
Moment, kam jdeš?
Tree!
Pardon, špatný načasování.
Dobře...
Můžete to dokončit.
Dělejte, schovejte si to.
Teď se pomalu otočte.
To je vážně špatný nápad.
Utekl vám vězeň. Běžte pro pomoc.
-Cože? -Běžte!
Má pistoli! Má pistoli!
Lori, uhni.
Dělej, musíme odsud.
-Co se děje? -Pak ti to vysvětlím.
Co je to?
Vy nejste slepá.
Já je zabiju.
Já je zabiju!
Jde po nás.
Broučku, přineseš mi zpátky mé sluneční brýle? Jsou nové.
Dělej.
Otevřít, hned!
Vyrazte je!
-Nepouštějte je! -My se snažíme!
Dělejte, otevřete je!
Jestli mě vyrazí, rodiče se mě zřeknou.
-Tree, povíš mi laskavě, o co jde? -Myslela jsem, že chce zabít mě,
-ale jde po tobě. -Kdo?
Je konec, Gregory.
Cože? Proč?
Jeho žena se o vašem poměru dozvěděla.
A tak se opičil po tobě.
Pustil Tombse, aby si všichni mysleli, že tě zabil on.
A spolu s tebou by umřelo i tajemství o vašem poměru.
Bravo. Skutečně dobrá práce.
Jednou hajzl, pořád hajzl.
-Promiňte, my se známe? -Zpátky, kreténe.
Opřete se do toho!
Snažte se víc! Měli byste se vrátit do tělocvičny.
-Ryane, dýl už to neudržíme. -No tak, no tak...
Slyšíš to? Shniješ ve vězení.
To bych neřekl.
Unikla ti v tom všem jedna drobnost.
Vážně? Jaká?
Já.
Lori!
Vážně si myslíš, že bych si od takový kurvy nechala zničit život?
Gregory, zabij ji!
Ujal by ses toho?
Beze všeho.
Moment. Málem bych zapomněl.
Chci se rozvést.
Kdepak jsme skončili?
Ale ne.
POZOR MAGNET STÁLE V PROVOZU
Kdopak si přinesl na přestřelku šroubovák?
Počkat!
-Musím ti něco říct. -Co?
Jdi se bodnout!
Vypni to, svině!
Ne. Ne, ne...! Počkej...!
A je to. Držím tě...
Dobrý.
Ty bláho. Jsi celá?
Tady je asi dobrý nechat se postřelit.
-Teď tě zvednu. -Budeš v pořádku.
-Jsi v cajku. -Je to dobrý...
Lori,
je mi to moc líto.
Co? Zachránilas mi život.
Já jen...
-Kdyby to tak mohlo být jinak. -Promiňte, už ji musíme odvézt.
-Jsi v pořádku? -Jo.
Jo, jsem v pohodě. Neříkala jsem ti, abys tam zůstal?
No jo. Promiň. Nemohl jsem si pomoct.
Asi už je čas.
Snad si uvědomuješ, že se vracím jen z jednoho důvodu.
NABÍJENÍ SYSTÉMU
„Spouštění...“
Ty jo.
Můj koktejl.
Danielle?
Kdo?
Ahoj.
Propána. Asi jsem si nadělal do kaťat.
VŠECHNO NEJHORŠÍ 2
-To nedává smysl. -Ale dává. Fungovalo to jako prak.
Jak ji to vrhlo zpátky,
vakuum vytvořené dostředivou silou smyčku uzavřelo.
Kdo zahodí netknutý churro?
To nedělej.
To vypadá špatně.
-Ryan Phan? -Možná.
Jsem doktor Isaac Parker. Jsem tu z pověření DARPA.
Rádi bychom, abyste šli s námi a zodpověděli pár dotazů.
-Všichni. -Máme malér?
Prosím, tudy.
Doktor Kalibato na Robotiku.
To mě poser. Sissy.
Snad nevadí, že jsme si ji půjčili.
To, co jste vytvořili, je skutečně pozoruhodné.
Poser se, děkane Bronsone.
Měli jsme potíž pochopit, jak to zařízení funguje.
Snad byste nám mohli pomoct.
Je tolik různých algoritmů. Bude těžké najít ten správný, aby to fungovalo.
Mohla bych vám s tím pomoct.
Skvělé. Takže jen potřebujeme zkušební subjekt.
Počkat.
Vy chcete někoho uvěznit v časový smyčce? To je ujetý.
Ledaže by si to zasloužil.
Myslím, že mám skvělý tip.
www.Titulky.com