Jules Verne kdysi napsal:
„Pusťte dvě lodě na širé moře
bez větru, bez proudu, a nakonec se stejně srazí.“
Tak se potkali moji rodiče. Jako dvě lodě, co si byly souzené.
Arthur Treacher nabízí víc.
Už je to dobré.
Klid, klid. Klid. Nedýchala jsi.
Byli z různých světů.
Ale život, stejně jako moře, umí spojit různé lidi.
Udělám ti vajíčka.
Jen mi nesněz psa, jo?
Neboj, klid.
Uvařil jsem čaj.
Napij se.
Udělá ti dobře.
Řekneš mi, kdo jsi?
Atlanna.
Královna Atlantidy.
Páni. Já jsem Tom. Strážce majáku.
Utekla před dohodnutým sňatkem. Opustila vše, co znala.
Ale v otcově majáku našla něco, co nečekala.
A otec našel svou životní lásku.
Arthur, hurikán kategorie čtyři,
má dosáhnout pobřeží kolem 14:00.
A co třeba Arthur?
Po tom hurikánu?
Ne, po králi Artušovi. Je taky král, ne?
Je víc než to.
Je to živý důkaz, že můžeme žít pospolu.
Třeba jednou naše světy spojí.
A ten trojzubec mohl získat jenom nejsilnější Atlanťan.
Dal králi Atlanovi vládu nad sedmi moři.
Měl takovou moc, že i sám oceán na něj začal žárlit
a poslal strašné zemětřesení, aby Atlantidu zničilo.
A ona se propadla až na dno oceánu.
Ale pověst praví, že jednou přijde nový král,
opět trojzubec získá a s jeho pomocí dá Atlantidu dohromady.
Vem ho!
Královno Atlanno,
jménem krále Orvaxe máte nařízeno, abyste se vrátila na Atlantidu.
Atlanno!
Ale Atlantida má dlouhou paměť
a její král odmítl nechat matku jít.
-Atlanno! -Tome!
-Trojzubec! -Chytej!
Jejich světy se neměly nikdy setkat.
Byl jsem plodem lásky, která neměla vzniknout.
Nedělej to Atlanno, prosím.
Ne. Najdou mě vždy a všude.
Příště pošlou armádu.
Musím se vrátit. Jenom tak ho můžu zachránit.
A tebe taky.
Tam pod mořem
voda slzy hned odnese.
Tady ne.
Tady je cítíme dlouho.
Vrátím se za vámi. Až pomine nebezpečí.
Jednoho dne
se tu za svítání sejdeme.
Zase budeme spolu.
Buď silný, můj malý princi.
Vždycky budu s tebou.
Nenech ho na mě zapomenout.
Všechen život pochází z moře, takže pokud chceme poznat sami sebe,
musíme se vydat tam, odkud jsme vzešli.
Dnes máme lépe zmapovanou planetu Mars než naše zemské mořské dno.
AKVÁRIUM V BOSTONU, MASSACHUSETTS
No tak, popluj sem. No tak, rybičko.
-Pojďte za mnou. -Kluci!
Nechte toho. No tak.
Jdeme! Dělejte.
Ahoj, rybičky.
Já jsem Arthur. Jak se jmenujete vy?
-Máte hlad? Já taky. -Koukej na to.
Arthurek si povídá s rybičkama.
Ty jsi ale exot, Arthure.
-Přestaňte! -Co mi uděláš, exote?
Nechte mě!
Pusťte mě!
SOUČASNOST
Kdo jste?
Dělejte. Pohyb.
Rychle.
Pane, máme kapitána.
Nouzový signál jsme stopli.
Už jsme zase ve tmě.
Ale slyšeli to. Tím si buďte jisti.
Uzavřeme dohodu. Já tě nebudu učit, jak být kapitán.
A ty mi nebudeš říkat, jak být pirát.
Kde je zbytek posádky?
Usoudili, že bude moudřejší ustoupit
a zavřeli se v torpédové komoře.
Naše pověst nás předchází.
Tvoje reputace.
Tohle je tvoje vítězství.
Na.
Jen si ten krám nechej.
Vím, jak ho miluješ.
Nikdy jsem ti nevyprávěl jeho historii.
Patřil tvému dědovi.
Za druhé světové byl jeden z prvních žabích mužů u námořnictva.
Byl ve vodě tak schopný a nenápadný, že mu přezdívali rejnok Manta.
Ale po válce na něj jeho země zapomněla.
Tak se vrátil na moře a přežíval, jak to šlo, díky svému rozumu
a tomuhle noži.
Dal mi ho, když mi bylo tolik, co tobě.
A teď je tvůj, hochu.
Narazili jsme do něčeho?
Ne, něco narazilo do nás.
Pane, něco tam je.
Další ponorka?
Ne, je to člověk.
To není člověk.
Tým Alfa doprava. Tým Bravo, zkontrolujte chodbu.
Můžu na palubu?
Aquaman!
Pohněte. Nechci zmeškat šťastnou hodinku.
Na tohle čekám už dlouho.
My dva se známe?
Já jsem mořský pirát.
Ty jsi Aquaman.
Bylo jasný, že se jednou potkáme.
Doufám, že je to naposled.
Vstaň.
Tati!
Tati?
To je tvůj syn?
Styď se.
Sami jste si to spískali, tak se z toho sami dostaňte.
Parchante!
Tati!
Počkej!
Pomoz mi! Je tady uvězněný!
Nemůžeš ho tu takhle nechat!
Prosím!
Zabíjeli jste nevinné. Žádejte o milost moře.
„NARUŠENÍ BALASTNÍCH NÁDRŽÍ“
Vypadni! Zvládnu to!
Nenechám tě tady.
Musíš žít, abys toho parchanta zabil.
-Tak jdi! -Ne!
-Běž! -Sklapni!
Ne!
Do hajzlu!
Běž.
Vždycky vím, kde tě najdu.
Staré zvyky.
-Pojď, zvu tě na snídani. -Prima.
Nemám jim říct, aby ti to dali do bumbátka?
Jak to, že můžu dýchat pod vodou,
ale ty máš pořád větší splávek?
To je moje superschopnost.
...zprávu o ruské ponorce,
která byla v noci přepadena piráty.
Jde asi o stejné piráty, kteří odcizili
našemu námořnictvu tajný prototyp ponorky,
kterou sonary nedokáží zachytit.
Podle nepotvrzených zpráv
se na místě objevil metačlověk přezdívaný na sociálních sítích „Aquaman“
a zachránil posádku ponorky.
Já to nebyl.
Kecáš. Děláš to ty, že jo?
Děláš, co tě Vulko naučil.
Já věděl, že nevydržíš držet se stranou věčně.
Tvoje máma vždycky říkala, že jsi výjimečný.
Nezačínej zase.
Věřila, že ty dokážeš spojit naše světy.
Nech toho.
Atlantida má svoje problémy, ale ty je dokážeš překonat.
Atlanťani moji mámu zabili.
To nevíš jistě.
Vím to.
Zavraždili ji. Protože tě milovala a měli jste mě.
A ty to víš taky.
Hochu, přestaň se z toho obviňovat.
Nazdárek.
Ty jsi ten rybí kluk z televize, co?
Pecka.
Rybí chlápek. Co chceš?
Řeknu ti, co chci.
Můžeme se spolu vyfotit?
Jseš zdejší hrdina, chlape.
Udělej nám radost. Bude to mžik.
Jasně.
-Bezva, jdeme na to. -Nesahej na mě.
Jasně, natočím to takhle.
To je ono. Úsměv!
NĚKDE V ATLANTICKÉM OCEÁNU
Chápe, jak je ta schůzka důležitá.
Vyslechne nás.
-Králi Orme. -Králi Neree.
Na můj vkus jsi vybral místo příliš blízko hladiny.
Ty nepoznáváš Radu králů?
Za Atlana, když sedm království žilo v jednotě,
se tu scházeli naši předci.
Tady Atlantida všem předsedala.
Xebel byl, jako vždy, po jejím boku.
Solnie. Rybáři.
Poušťané a Hlubina ještě nepadli.
Ztracený národ ještě nezmizel.
Společně tvořili největší říši, jakou kdy svět viděl.
Teď sedím na Atlanově trůnu já, svázán zastaralými zákony,
zatímco hrozba nad námi roste.
Souš vždy ovládalo násilí.
Oni se zničí sami.
Ale nejdřív zničí nás.
Dost bylo skrývání.
Nadešel čas, aby Atlantida opět povstala.
Z úcty k vám, králi Neree,
zveme Xebel jako první,
aby se přidal k alianci krále Orma.
Jinou možnost ani nemáte, Vulko.
Dle zákona jsou k útoku na souš
třeba čtyři království.
Ztracený národ a Poušťané dávno zanikli.
Hlubina jsou jen zvířata.
Solnie se k vám nepřidá a Rybáři se bojí.
Bez mé armády je ke spolupráci nikdy nepřesvědčíš.
Ale já vím, po čem doopravdy prahneš.
Až získáš slib věrnosti od čtyř království,
staneš se
pánem oceánu.
To je pouhý titul.
Nejsem hlupák, králi Orme.
Jako pán oceánu budeš velet
největší armádě téhle planety.
Jsem na to přirozeně nejvhodnější.
Vážně?
A co ty pověsti, že je tu jiný Atlanťan?
Žije prý na souši.
A má v žilách královskou krev.
Držíš sice trůn Atlantidy, ale tvůj nárok na něj je slabý.
Proč bys ji měl sjednotit právě ty?
Ten bastard mé matky v Atlantidě nikdy nebyl.
Je věrný souši.
Suchozemci! Do zbraně!
Váš král je raněn.
Nesnažím se začít válku.
Válka již začala.
Je čas poslat jim jasnou zprávu.
-Jsem v pohodě. -Počkej.
-Tady jsou klíčky. -Díky.
Jedeme domů a pohneme s tím tvým tetováním.
Kdyby tvůj děda ještě žil,
pěkně by nás sjel, že ještě není hotový.
Jo, ale na to máme spoustu času.
Teď musíš do postele.
Jasný?
Hledala jsem tě.
Ne, ne, ne.
Musíš se mnou do Atlantidy.
Řeknu ti totéž, co jsem řekl
tomu starému sumýši Vulkovi.
Jen slušněji, protože jsi holka.
Díky, nemám zájem.
Porazil jsi Steppenwolfa a zachránil Atlantidu.
To nemělo s Atlantidou co dělat.
Tvůj nevlastní bratr král Orm se chystá vyhlásit válku souši.
Zemřou miliardy lidí.
Z tvého i mého světa.
Musíme ho zastavit.
A jak bys to chtěla udělat?
Jsi prvorozený syn královny Atlanny.
Podle práva náleží trůn tobě.
Tu válku je možné zastavit a oba světy zachránit,
když zaujmeš své právoplatné místo krále.
Myslíš, že mi Orm jen tak předá trůn, když mu řeknu:
"Jsem levoboček královny, kterou jste popravili."
Věř mi. Já nejsem král.
Souhlasím.
Výborně. Bezva.
Ale Vulko ti z nějakého důvodu věří,
a proto jsem tady.
Zjistil, kde je uložen Atlanův ztracený trojzubec.
Pohádky... Je to mýtus.
Není.
Se svatým trojzubcem tě lidé budou poslouchat.
Pak uplatníš své právo a sesadíš Orma.
Moje právo? To zemřelo s matkou.
Ale jedno ti slíbím. Jestli Orm zaútočí,
naložím s ním stejně, jako jste vy naložili s ní.
Nemilosrdně.
NĚKDE V SEVERNÍM MOŘI
Ta ponorka byla silně poškozená, ale účel splnila.
Při akci nás napadl jeden z vašich.
Nepatří mezi nás.
Zabil mi otce.
Náš obchod je dokončen.
Prachy si nechte. Chci Aquamana.
Tati!
Táto!
No tak, no tak, táto.
No tak! Dělej! Nedýchá.
Uhni, nech to na mně.
No tak, tati.
No tak.
Ani nevím, jak se vlastně jmenuješ.
Jsem princezna Y'Mera Xebella Challa.
Můžeš mi říkat Mera.
Díky, Mero.
Panebože.
To je Ormovo dílo.
Bude to čím dál horší.
Varování před přívalovou vlnou stále platí.
Asi devadesát procent budov bylo zničeno. Z oblasti se stala neobyvatelná zóna.
Po celém světě se nám dnes naskýtá nebývalý pohled
na válečné lodě a odpadky vyvržené na břeh obřími vlnami.
Tyto neskutečné výjevy pobřeží zaplaveného smetím a odpadem
přichází ze všech částí Země.
Znečištění za desetiletí bylo vyvrženo zpět na souš.
Mnozí si kladou otázku: „Byla to přírodní pohroma, nebo něco víc?“
Ne, ne, ne, nebyla to žádná přírodní pohroma.
Vyvrhli na souš naše odpadky a lodě.
Byl to první kontakt s obyvateli Atlantidy.
No ovšem, zase ta vaše šílená teorie o Atlantidě.
Nemáte žádný důkaz, doktore.
Otevřete oči!
Jeden Atlanťan už mezi námi žije,
jmenuje se Aquaman.
Co se děje?
Přesně tady mě Vulko poprvé učil plavat.
Musíš zapomenout na vše, co tě naučila souš
a ponořit se hlouběji, abys odhalil své atlantské pudy.
Ale já už umím plavat.
To ani náhodou.
Aby bylo jasno.
Pomůžu tu válku zastavit.
Nic víc.
Snad to tak i bude lepší.
Oceán není jen zdroj života, Arthure.
Dělá nás, kým jsme.
Počkej, dokážeš mluvit pod vodou?
Ty jo! Já taky dokážu mluvit pod vodou!
To je úžasný!
Dokážeme toho mnohem víc než jen mluvit.
Být Atlanťanem znamená víc než jen to, že dokážeme dýchat vodu.
Naše těla jsou schopna přežít extrémní chlad a tlak,
a naše oči dokáží vidět i ve tmě.
To je paráda!
Jo!
Vulko, kdy budu moct za mámou?
Brzy, mladý princi.
Až budeš připraven, vezmu tě do Atlantidy za královnou.
Tady jsem ukryla svou loď.
Do toho já teda nevlezu.
Tam, kam chceme, se jinak nedostaneme.
Ta tvá džunka musela být naložená v rybině.
Nechci páchnout jako hnůj.
Bylo by to lepší než teď.
Jo.
KRÁLOVSTVÍ ATLANTIDA
Jaký to má smysl mít most pod vodou?
Ten most je pozůstatek starého světa
a jediná možná cesta do města.
Proč se nedá jít přes hradby?
Obranou nikdo nepronikne.
I kdyby někdo překonal hlídky,
přes hydro-děla se nedostane.
Každou chvíli to někdo zkouší.
Jasně.
Co je to?
To je hraniční kontrola.
Neboj se, mám diplomatické oprávnění.
Vítej doma.
Ve starém městě je bezpečný úkryt.
Urození se ke dnu nikdy nepouští.
Jsme tady.
Co je to?
Vzduchová kapsa je další bezpečnostní pojistka.
Jen urození můžou dýchat vodu i vzduch.
Navíc to odpuzuje zvířata.
Dělají nepořádek.
Vulko, jsem tady, starouši.
Po všech těch letech jsi konečně dosáhl svého.
Arthure. Kéž by okolnosti byly příznivější.
Takže Orm už zaútočil.
To ještě nebyl útok.
Podle práva ještě zaútočit nesmí.
To, co udělal s loďstvem suchozemců, bylo jen varování.
Co ho vyprovokovalo?
Král Orm a tvůj otec byli napadeni suchozemci.
Suchozemci? To pochybuju.
Pořád mají Atlantidu jen za pohádku.
Byl jsem u toho.
Vypálilo po nás jejich plavidlo.
Proto se Xebel přidal na stranu Atlantidy.
Orm tak teď disponuje dost velkou silou, aby si podmanil zbylá dvě království.
Jestli máme té válce zabránit, musíme ho sesadit hned.
Kolikrát ti to mám říkat? Nechci být král.
Ty to nechápeš.
Až se stane pánem oceánu, bude pozdě.
Získá moc, která přesahuje vše, co jsi kdy viděl.
Jsem ze souše. Nikdo mě nebude brát vážně.
Ani nevím, kde začít.
Musíš si vydobýt úctu našich lidí
a dokázat jim, že jsi hoden trůnu, tím, že získáš tohle.
Takový už mám.
Ne, takovýto nemáš.
Toto je ztracený Atlanův trojzubec.
Tu pověst znám.
Je to víc než pověst, je to pravda.
Byl ukován nejlepšími zbrojíři všech dob.
Vytvořen z Poseidonovy oceli pro krále Atlana,
prvního vládce Atlantidy.
Říká se, že ten trojzubec byl nadán mocí ovládat moře.
Co se s ním stalo?
Odpověď na to leží až v době před velkým pádem.
Tehdy mocný král Atlan vládl nade vším.
A království Atlantidy žila v jednotě.
Byl to čas veliké prosperity a technologického rozmachu.
Odhalili jsme tajemství nekonečné energie
v době, kdy zbytek světa ještě věřil, že je Země placatá.
Ale posedla nás ctižádost,
přílišná touha po moci.
Pohltil nás oceán, Atlantida se potopila.
Ale ta samá síla, jež přivodila náš pád,
připravila cestu naší budoucnosti.
Dala nám schopnost dýchat pod vodou.
A tak jsme se vyvinuli.
Ostatní upadli, zdivočeli.
Král Atlan dožil zbytek svých dní v dobrovolném exilu.
Nikdo už pak jeho ani trojzubec nespatřil.
Toto objevili naši archeologové teprve před pár měsíci.
Jde o starobylý holografický záznam z doby první dynastie.
Věřím, že obsahuje Atlanův poslední vzkaz lidu a zprávu
o místě uložení svatého trojzubce.
A co to teda říká?
Nevíme. Ta technika je moc stará.
Ten válec nese jasné znaky království Poušťanů.
Vezměte ho tam a dostaňte z něj tu zprávu.
Klíč k místu Atlanova posledního odpočinku je tam uvnitř.
Hraniční stráž. Zatýkáme tě za nedovolený vstup.
Ne!
Nesmí tě tu vidět!
Promluvit si asi nechceš, co?
Já taky ne.
Jménem jeho výsosti krále Orma tě tímto zatýkám.
Vítej v Atlantidě,
bratře.
Je to překvapení mít tě tady.
Slyšel jsem toho o tobě tolik...
Celé ty roky jsem se styděl, že se matka
nechala zneuctít suchozemcem.
Styděl jsem se, že mám bratra míšence
a přál jsem si ho probodnout svým mohutným trojzubcem.
Ale teď, když jsi konečně přede mnou, musím uznat,
že se to ve mně bije.
Jestli se chceš bít, bratře, stačí mi sundat ty řetězy
a uvidíme, kdo koho probodne.
Ano. Vidím, že máš matčinu zbraň.
To jsi sem vážně přišel jenom proto,
že mě chceš zabít?
Chci zabránit šílenci zničit svět.
Ach tak.
A jak plánuješ zabránit těm zvěrstvům,
kterých se dopouští suchozemci?
Už víc jak století zamořují naše vody,
pouští jedy na naše děti.
A teď jim hoří nebe a náš oceán vře.
A ty ses sem teď přišel postavit proti vlastním lidem?
Nestavím se proti nim.
Je jasné, proč jsi tady. Chceš uchvátit trůn.
Pokud tím zastavím válku, tak ano.
Vyzýváš mě tím snad na souboj králů?
Říkej si tomu, jak chceš. Prostě tě vypráskám.
Pokud chceš souboj, tak ho máš mít.
-Veličenstvo! -Orme, prosím!
Nechápete?
Když před zraky všech porazím Atlannina prvorozeného
v oficiálním souboji,
bude všech sedm království muset uznat, že jen já jsem jejich pravý král.
Veličenstvo, porazit ignoranta není žádné vítězství.
Tvůj bratr je očividně tupec.
Výsosti. Nezná naše tradice.
Tak se mu dostane poučení.
Vyzýváš mě oficiálně na souboj?
To si piš, že tě vyzývám. A až vyhraju...
Jestli vyhraješ,
zanechám všech bojových akcí, válka skončí.
Když však prohraješ,
končíš.
Jdeme na to.
Tak budiž.
Výzva byla učiněna a já ji přijímám.
Připravte ho na Ohnivý kruh.
Počkat. Jaký kruh?
Jak jsi mohl být tak hloupý a nechat se Ormem přesvědčit k souboji?
Je to nejrychlejší řešení všech problémů.
Porazím ho, válka skončí a můžu domů.
Na souši jsi ohromující bojovník,
ale tady nejsi ve svém živlu.
Orm strávil pod vodou celý život
a od začátku se cvičil, aby byl tady v boji nejlepší.
Mě jsi učil bojovat ty.
Uvidíme, jestli si něco pamatuješ.
Co je to za vidličku?
To je trojzubec. A teď se braň!
Co to sakra je?
To tě naučím, až zvládneš ten trojzubec.
To není fér.
Je velký a divný. Nemůžu si vzít meč?
Patřil tvé matce. Je to tradiční zbraň vladařů.
Nikdy nebudeš král, dokud se s ním nenaučíš.
Proč za mnou matka nikdy nepřijde?
Už jsem to říkal. Až budeš připraven...
Přestaň mi lhát! Udělal jsem všechno, co jsi chtěl.
Ale jen co splním jednu zkoušku, vymyslíš další.
Kdy už jí budu dost dobrý?
Nebo mě nemá ráda?
Tvá matka tě měla radši než cokoli na světě.
Ale musela zpět do Atlantidy, aby tě ochránila.
Její sňatek s králem Orvaxem byl smluven již dávno,
proto si ho musela vzít
a dát mu syna, prince Orma.
Když se Orvax o tobě nakonec dozvěděl,
přepadla ho ohromná žárlivost
a obětoval tvou matku stvůrám z Hlubiny.
Chceš říct, že ji popravili?
Za to, že měla mě?
Pamatuju si
všechno.
Něco pro tebe mám.
Bylo to mé matky.
Řekni,
myslíš, že by se chtěla dívat, jak se její synové vraždí?
Chápu tvé obavy i tvůj odpor, Mero.
Skutečně. Nepřeju si válku, ani...
Nechovej se tak blahosklonně!
Dobře tě znám.
To, co děláš, je proti všemu,
co nás tvá matka jako děti učila.
Kdyby tu byla, tak...
Ale není tu, že?
Má matka nás učila zradě.
Neber si z ní příklad.
Tak to je ten starý dobrý ohnivý kruh?
Jak funguje? Tady tě mám vypráskat?
Vulko.
Odveď prosím mou snoubenku do královské lóže.
Pojďme, lady Mero.
Tady dole máme pověst o Karathen.
Starobylé nestvůře tak mocné, že se jí bál i král Atlan.
A tak ji uvěznil v hlubinách oceánu.
Tam v propasti ta stvůra čeká, až bude moct znovu povstat.
I Atlantida čekala v úkrytu,
ale nyní se probudila.
Bývala doba, kdy jsem si přál tě poznat. Strašně jsem po tom toužil.
Poznat mladšího brášku.
Říct mu, že není sám. Že jsme v tom spolu
To jsem ale netušil, jaký se z tebe vyklube hajzl.
To kvůli tobě byla matka popravena.
Od té doby tě nenávidím.
Ale nechci tě zabít, Arthure.
Dám ti ještě jednu šanci.
Vrať se domů.
Už se nikdy do Atlantidy nevracej.
Tenhle souboj nevyhraješ.
Souš čeká válka, ať se ti to líbí nebo ne.
Udeřím na ni a se mnou přijde hněv sedmi moří.
Víš, že to nemůžu dovolit.
Vím.
Co to sakra je?
Ohnivý kruh.
Jo!
Sakra.
Lidé Atlantidy, slyšte!
Můj bratr přišel ze souše vyzvat mě k boji o trůn.
Rozsoudíme jeho nárok po staru.
Nechť krveprolití ukáže, jaká je vůle bohů!
Zrádce!
KRÁL ORM MARIUS - KLADY KRÁL ATLANTIDY - UROZENÝ - VÁLEČNÍK
MÍŠENEC - ZÁPORY SUCHOZEMEC - MÍŠENEC - OPILEC
Nikdy nebudeš králem!
Nevěřila bych, že se můj otec
bude jednou klanět králi Atlantidy.
Suchozemci prolili krev jako první. Co jsme měli dělat?
Prosit je o milost?
Nesnáším suchozemce stejně jako ty.
Nezdá se ti však, že ten útok přišel všem příliš vhod?
Tak naivní ale nejsi, ne?
Ty si tu válku přeješ taky.
Je čas, aby suchozemci pochopili, kde je jejich místo.
Má-li se to stát takto, budiž.
Máš matčin trojzubec.
Je mocný, ale má vady, jako ona.
Já mám otcův.
Ten ještě nepoznal porážku.
Slíbil jsem Atlanně, že ho ochráním.
Tohle není zápas, to je zřejmá poprava.
Já jsem jediný pravý král!
Čekáš na pozvánku? Nastup!
Mero!
Jaký je plán?
Plán byl získat Atlanův trojzubec a pak jít na Orma.
Tak jsme trochu prohodili pořadí.
No a co?
Bacha, stíhač na šesti hodinách!
-Co to znamená? -Nepřátelé za náma.
-Tak to řekni rovnou! -Nepřátelé za náma!
Říkalas, že přes ty hradby se nedá!
-Já vím! -Že jsou tam hydro-děla!
Já vím, tak sklapni!
Sakra!
Ještě není po nás! Ale doufám, že on myslí, že jo!
Podrž to.
Co to děláš?
-Budeme jako Pinocchio. -Kdo?
To je fuk. Vpluj dovnitř.
Super. Nechali jsme se sežrat.
Jak tohle vlastně dokážeš?
Nevím.
Někdy je slyším a oni zase mě.
Jasně, protože jsi tupé zvíře jako oni.
-Hele, zachránil jsem ti život. -Já tobě dřív!
Říká, že jsme v bezpečí.
Tak kam teď?
Do oceánu písku, kterému na souši říkáte Sahara.
Tak jo.
ZÁPADNÍ SAHARA
Normálně lidi neberu,
ale za pirátskej poklad, proč ne.
Díky, kámo.
Páni.
V pohodě?
Tak vysoko jsem nikdy nebyla.
Ani tak daleko od domova.
Aspoň nějaký domov máš.
Teď už sotva.
Nemůžu se tam vrátit.
Všechno jsem zradila, když jsem tě zachránila.
Ale jsi zasnoubená s králem. Musí tě vzít zpátky.
Atlantida je úžasná země.
Ale odpouštět neumí.
Ale ty máš královskou krev.
To měla tvoje matka taky.
Kdybych se vrátila, obětují mě Hlubině.
Ani můj otec by mě nepřijal zpět.
Má to i svoje světlý stránky.
Nemusíš si vzít pitomce, kterého nemiluješ.
Ale mým úkolem není milovat.
Mám sloužit rodině a národu,
a obojí jsem zradila.
Někdy je třeba udělat, co se má,
i když se srdce staví proti.
Veličenstvo!
Sledovač ukazuje Meru zde. V království Poušťanů.
Řekls, že je mrtvá.
Zřejmě ne.
Takže tvůj bratr taky žije?
Zatím.
Kapitáne Murku, ihned povolejte komando.
Ne! Meru jen zadržíte a v bezpečí vrátíte mně.
Zradila přece trůn.
Je to dcera Xebelu.
Jestli se jí něco stane, naše koalice končí.
Veličenstvo. Právě vstupujeme do výsostných vod království Rybářů.
Zajistit spolupráci zbylých dvou království
by teď měl být náš hlavní zájem.
Můj vezír má pravdu. Jako obvykle.
Zadržte je a přiveďte dceru krále Nerea zpět nezraněnou.
Jsme tady!
Je tu poblíž něco?
Ne, stovky kiláků kolem je poušť.
-Jenom poušť. -Mýlí se.
-Hej! Co to děláte? -Počkej! Ne!
Ona vyskočila! Vždyť neměla padák!
Zrzky. Nejsou k sežrání?
Sakra!
Ty jsi fakt šílená!
Tudy.
NĚKDE V INDICKÉM OCEÁNU
Posledně vás porazili, protože jste měli suchozemské zbraně.
Naše jsou jiné.
Toto je prototyp
atlantské výzbroje nové generace.
Pomstě my Atlanťané dobře rozumíme.
Povedeš mé nejlepší muže jako svou osobní armádu
a dopadneš toho odporného míšence.
Já na ně nemohu, ale ty ano. Utekl do tvého světa.
Zabij ho i tu ženu, co je s ním, a budeš odměněn.
Mou odměnou bude jeho smrt.
To je to nejlepší. Stále je to experiment.
Mění vodu na paprsky nabité plasmy.
Bude to chtít větší přilbu.
Jeden z kmenů Atlantidy se oddělil a usadil tady,
když tu ještě bylo vnitřní moře.
Když voda vyschla, všichni zemřeli.
Zemřeli? To je úžasný.
Už jsme blízko.
Jo? Blízko čemu? Smrti žízní?
Blízko tomu, že tě praštím.
Jseš sice jako z Klubu rváčů, ale nevyznáš se tady.
Rozhlídni se kolem. Jsme ztracení.
Vidíš tamto? Co je to?
Vůbec nic. Je to pustina.
Pro tebe je tahle pustina přece domov.
Tohle můj domov není.
Celá souš nevypadá takhle, víš?
No jasně.
Ještě máte odporná města s kanály, co tečou přímo k nám do oceánu
a celé hory odpadků
a továrny,
co jen chrlí špínu a způsobují rozpouštění ledovců a...
Dobře, dobře, uznávám.
Řídí to tu vesměs banda magorů,
ale máme tu i hezký místa.
Třeba zelený pralesy, velký hory, krásný jezera.
Jsou úžasný, jak malý oceány.
Snažíš se mě provokovat?
Jen říkám, abys nesoudila, co pořádně neznáš.
Ty jsi odsoudil Atlantidu mnohem rychleji.
Ne, ne, ne. Už toho nechej!
Ne.
Ten tvůj atlantskej navigátor nás nechal vyskočit z letadla
uprostřed pouště a teď trčíme v téhle pustině.
Jestli ty budeš král, tak je to náš konec.
KRÁLOVSTVÍ POUŠŤANŮ
To bylo úžasný.
Hele, co jsem našel.
-Ty jsi to našel? -Jo.
Koukni na to.
Tak to je vostrý.
To je síň zbrojíř
Tady dle pověstí ukuli Atlanův trojzubec.
Nejsou to jenom pověsti.
Vulko měl pravdu.
Je to fakt.
Nic.
Jasně že to nefunguje,
když to tu chytá prach od chvíle, kdy se ze Sahary stala poušť.
Sakra.
„Od chvíle, kdy se ze Sahary stala poušť.“
Hezky jsi to po mně zopakovala.
Je to totálně vysušené.
Prostě ti to myslí nejlíp, když vůbec nemyslíš.
Nehýbej se.
Počkej, co to děláš?
Potřebujeme vodu a ty jsi nejbližší zdroj.
Tak mlč a drž.
Hračičko.
Stačilo to počurat.
Král Atlan.
V tomto trojzubci spočívá moc Atlantidy.
Ve špatných rukou může způsobit zkázu,
ale v rukou toho pravého
může spojit všechna naše království nahoře i dole.
Pokud usiluješ o mou moc, prokaž, že jsi jí hoden.
Vydej se až za kraj světa ke Skrytému moři.
Pohlédni do lahve na vytyčenou cestu.
Jen v rukou pravého krále je možné ji spatřit.
Orm to nesmí najít.
Počkej! Ne!
Co je?
Neměli jsme to nejdřív zapsat?
Pamatuju si to. Ty ne?
Jasně. Naprosto.
Tak co říkal?
„Něco, něco, trojzubec.“
„Pohlédni do lahve na vytyčenou cestu.“
Náš další cíl.
SICÍLIE, ITÁLIE
Skoro bych řekl, že máš ty suchozemce vlastně ráda.
Byla by chyba odsuzovat něco, co neznám.
Hned se vrátím. Nikam nechoď.
Zdá se, že náš cíl je tam ten hrad na kopci.
Zrovna jsem přišla na něco zajímavého.
Riskovali jsme životy kvůli něčemu, co sis přečetl v dětské knížce?
Ona je to knížka? No teda.
Já to znám z filmu.
KRÁLOVSTVÍ RYBÁŘŮ
Králi Neree, doufal jsem, že už náš lid překonal tu zastaralou představu,
že válka se souší je nevyhnutelná.
Stanovisko Rybářů je takové,
že až nastane čas, abychom se suchozemcům ukázali,
bude to proto, abychom je vzdělali, ne zahubili.
Obdivuji tvé vznosné ambice, králi Ricou.
Obávám se však, že jde jen o clonu, jíž kryješ zbabělost.
Jak se opovažuješ!
Prosím. Moc tě žádám.
Jste království odulých filozofů a mdlých básníků,
ustrnulé ve stojatých vodách, a mně je z toho zle.
Můj králi!
Král je mrtev! Ať žije jeho dědička!
Princezno.
Připravte své armády, Vaše Výsosti.
Ihned vytáhneme proti Solnii.
Co to říkal na tom záznamu?
„Vydej se až za kraj světa ke Skrytému moři.
Pohlédni do lahve na vytyčenou cestu.
Jen v rukou pravého krále je možné ji spatřit.“
Pohlédni do lahve na vytyčenou cestu.
Pane jo.
Co?
Páni, to je úžasný.
Ukaž.
Páni! Ale kam se to má namířit?
Dej mi to.
Jak byl ten konec?
Jen v rukou pravého krále je možné ji spatřit.
Jen v rukou pravého...
Marcus Agrippa.
To byl slavný generál, ale nebyl král.
Scipio taky ne.
Jak to všechno víš?
Od táty. Chtěl, abych znal historii.
Z těchhle nikdo král nebyl, jenom tenhle. Romulus.
První král Říma.
„Jen v rukou pravého krále je možné ji spatřit.“
Máme to. To je náš cíl.
Co? Ukaž.
Zvládli jsme to.
Na tupce to nebylo špatné, ne?
Vůbec to nebylo špatné.
Mero.
„Děsivá zloba sní a číhá v hlubinách.
A nad vratkými městy lidí se vznáší zhouba.“
Zpátky!
Arthure!
Nařizuji vám složit zbraně!
Princezno Mero, jste obviněna z velezrady.
CÍL ZAMĚŘEN
Co jsi sakra zač?
Třeba ti osvěží paměť tohle.
Ty jsi ten z té ponorky.
Správně.
Ale teď mám na sobě atlantskou ocel.
Můžeš mi říkat Black Manta.
Myslel jsi, že se mě jen tak zbavíš?
Říkal jsem, že už tě nechci potkat.
Mně neutečeš.
Dlužíš mi svou krev!
Jak jsi mě našel?
Známí tvé přítelkyně sledují každý její krok.
Ne!
Dělejte.
Všichni dovnitř. Dovnitř.
Prokážu ti stejnou milost jako ty mému otci.
Vyvrhnu tě jako smradlavou rybu.
SELHÁNÍ SYSTÉMU
Arthure!
Mero, sledujou tě.
Cože?
Sledujou tě.
Arthure, Arthure, prober se!
Arthure, prober se! Arthure!
Ty jsi ukradla loď?
To ty lodě v přístavišti nejsou majetek všech?
-Ne, každá někomu patří. -Aha.
Bylo to Ormovo komando.
Ale ten, co je vedl, nebyl Atlanťan.
Ještě jsem ho neviděla.
Já ano.
On a jeho otec byli piráti.
Viní mě, že jsem jeho otce zabil.
Vybrali si riskantní řemeslo. Nemůžeš za to.
Tak snadný to není.
Bylo na mně, jestli bude žít.
Mohl jsem ho zachránit, kdybych chtěl.
A teď mám nepřítele. Mohl ti ublížit.
A za to už bych mohl.
Už je to za námi.
Teď mě trápí víc, co nás čeká.
Ta vytyčená cesta vede do království Hlubiny.
K těm stvůrám, co zabily matku?
Ano.
Odvedli ji tam a obětovali ji jim.
Je to místo smrti.
Nikdo přesně neví, co tam dole je.
Musíme se vrátit.
Varovat lidi a připravit je na to, co má přijít.
Vrátit se?
Už jako malý jsem se naučil neukazovat slabost.
Problémy řeším hned na přímo a pěstma.
Jednám silou a jsem v tom dobrý.
Ale na téhle cestě jen schytávám ránu za ránou.
Nejsem vůdce. Nejsem král.
Neumím pracovat s jinými lidmi.
Nenechám tě umřít kvůli něčemu, čím nemůžu být.
Necítíš se hoden být vůdcem, protože jsi ze dvou světů.
Jenže to je právě důvod, proč toho hoden jsi.
Jsi most mezi zemí a mořem.
Teď už to jasně vidím.
Otázka zní,
jestli to vidíš ty.
Další pohyb lady Mery je zahalen tmou, výsosti.
Vulko.
Můj věrný vezíre.
Sloužíš trůnu už od dob, kdy na něj usedl můj otec.
Máš pro mě nějakou radu, než ta válka začne?
Svou radu už jsem vám dal, králi.
Ale budu stát za vaším rozhodnutím, jako vždy.
Za mým rozhodnutím.
Abys ho hájil.
A přitom zrazoval.
Myslel sis, že nevím o tvé proradnosti?
Že jsi zůstal věrný matčinu bastardovi?
Že jsi ho tajně cvičil a celá léta připravoval, aby mi sebral trůn.
Nesnaž se to popřít.
Nepopírám to.
Proč?
Já jsem čistokrevný.
Celý svůj život jsem zasvětil Atlantidě.
On s ní nechtěl nic mít. Přísahal jsi sloužit trůnu.
Sloužím mu.
Arthur je možná Atlanťan jen z půlky,
ale vždy bude lepší král, než bys kdy mohl být ty.
Odveďte ho.
Ale nechte ho, ať se dívá.
Co je to za potvory?
Hlubina! Jsme tady!
-Je jich příliš mnoho! -Jdi dovnitř!
Jsou z hloubky.
Bojí se světla. Na!
Pojď!
Skočíme tam.
Tamhle!
KRÁLOVSTVÍ HLUBINY
To nás roztrhá na kusy!
Nemáme na výběr!
Arthure!
Mero!
SKRYTÉ MOŘE, ZEMSKÉ JÁDRO
Mero!
Arthure.
Mami?
Král Orvax mě obětoval Hlubině, ale já přežila.
Probila jsem se skrz jako vy a skončila tady.
To jsi tu sama už dvacet let?
Ano.
Pojď. Sedni si tu.
Musíš mi odpustit.
Odpusť mi to všechno, prosím.
Všechno se to stalo kvůli mně.
Nebylo to kvůli tobě. Nic z toho není tvoje vina.
Vybrala jsem si sama. Odešla jsem,
abych zachránila tebe a tvého otce.
Řekni mi, jak se mu vede.
Je...
Stále chodí na konec mola.
Každé ráno.
Každý den.
A čeká na tebe.
Proč ses nevrátila?
Tím portálem, kterým jste přišli, se vrátit nedá.
Ven se lze dostat jen s tím trojzubcem.
Ale ten hlídá Karathen.
Ta stvůra z našich pověstí je skutečná.
Je tam za tím vodopádem.
Půjdeme s tebou. Společně ji porazíme.
Ne.
Nelze se s ní měřit.
Během těch let jsem to zkoušela mnohokrát.
Ta stvůra nechá projít jen pravého krále.
Máš strach.
Ano.
To je dobře.
Jsi připraven.
Atlantida vždy měla krále.
Teď je ale třeba něco víc.
A co je víc než král?
Hrdina.
Král bojuje jen za svůj národ.
Ty bojuješ za všechny.
Ty sem nepatříš.
Strážím zde trojzubec proti falešným králům už od počátku.
Již tisíc let
tu vídám ty nejlepší bojovníky, jak usilují jej získat a jak selhávají.
Ale ještě nikdy se sem neodvážil nikdo tak nehodný jako ty.
Opovažuješ se s tou svou špinavou míšeneckou krví přijít sem
a nárokovat si největší poklad Atlantidy?
Budiž,
kříženče.
Myslel sis, že jsi toho hoden?
Myslel sis, že bys mohl být král?
Znesvěcuješ toto místo už jen svou přítomností.
Zadrž!
Máš pravdu. Jsem ze smíšené krve.
Nepřišel jsem sem proto, že bych si připadal toho hoden.
Vím, že nejsem.
Ty rozumíš, co říkám?
Ano.
Žádný smrtelník se mnou nehovořil od krále Atlana.
Kdo jsi?
Nejsem nikdo.
Přišel jsem, protože jsem neměl jinou možnost.
Chci zachránit svůj domov a lidi, co mám rád.
Přišel jsem, protože ten trojzubec je jejich jediná naděje.
Jestli ti to nestačí,
tak třeba pojdi.
Ještě nikomu se dosud nepovedlo vyprostit ten trojzubec z Atlanova sevření.
Pokud tě toho neuzná hodným,
pak věz, že už jsem pořádně nejedla celé věky
a jsem ukrutně hladová.
Jediný pravý král.
Pamatuj, Solňané mají divé a silné hordy,
ale rázný úder přímo na jejich velení přinese rychlý obrat.
Poraz krále Solnie,
a staneš se velitelem největší armády téhle planety.
Dnes spojíme naše království.
Zítra rozdrtíme suchozemce.
Povstaň, Atlantido!
Smrt podlým atlantským treskám!
KRÁLOVSTVÍ SOLNIE
Nikdy se před Atlantidou neskloníme.
Zatočíme s nimi tak, že na to nikdy nezapomenou!
Ne! Potřebujeme ho!
Přidej se, nebo zemři.
Čekáš, že ti budu říkat „vaše výsosti“?
Ne „výsosti“.
Říkej mi
„pán oceánu“.
Můžeš mi sebrat armádu, ty hnusnej slizkej měkkýši,
ale nikdy a za nic se nepoddám tvé vládě!
Tak budiž!
Co to...
Král povstal.
Útok!
Je příliš mnoho obětí, musíme ten boj zastavit.
Půjdu najít otce. Ty musíš porazit Orma.
Co když to nezvládnu?
Minule byl ve svém živlu on.
Donuť ho teď bojovat v tom tvém.
-Jak že zněl plán? -Plán je nedat se zabít.
To je dobrý plán. Nedat se zabít.
Hlubina! On ovládl Hlubinu!
To je nemožné!
Zadržte! Nechte ji projít.
Otče, prosím, má trojzubec.
Vím, že považuješ tu válku za nutnou,
ale Arthur je král dle nejsvětějšího zákona.
A pokud to nepřijímáš,
pak Atlantida, za niž bojuješ, je již mrtvá.
Je to tak! Ten míšenec má trojzubec krále Atlana!
Moře je s ním!
Pak je ten míšenec náš král.
Vulko! Musíme mu pomoct!
To nejde. Pohleď.
Lidé musí být sami svědky.
Ten trojzubec nezmění to, čím jsi.
Jsi bastard a kříženec.
Atlantida tě nikdy nepřijme jako krále.
Nechť krveprolití ukáže,
jaká je vůle bohů!
Vzdej se trůnu! Vzdej se!
Skonči to.
Vzdej se trůnu.
Dávat milost není náš zvyk.
Možná sis nevšiml, bratře,
že nejsem jeden z vás.
Skonči to!
-Zabij mě! -Ne!
Zabíjení už bylo dost.
Matko?
Můj synu...
To je na delší povídání.
Povím ti to později.
Pojď.
Nerozumím tomu. Mysleli jsme...
Já vím.
Arthur mě zachránil.
-Jsi s ním? -Ano.
Jste oba moje děti a mám vás moc ráda.
Ale ty jsi podlehl omylu.
Otec tě učil, že existují dva světy.
Mýlil se.
Země a moře
jsou jedno.
Má královno.
Vulko.
Odveďte ho.
Ale nechte ho, ať se dívá.
Až budeš připravený,
promluvíme si.
Lidé Atlantidy, dnešek začal krveprolitím,
ale skončí radostí.
Vzdejte hold Arthurovi, králi Atlantidy!
Ať žije král!
-Ať žije král! -Ať žije král!
Co mám dělat teď?
Buď jejich král.
Tak si to hezky užijeme.
Vrátila ses. Vrátila.
Ano. Ano.
Otec byl strážce majáku.
Matka byla královna.
Neměli se nikdy potkat,
ale jejich láska zachránila svět.
Díky nim jsem, kdo jsem.
Syn země, král moří.
Jsem ochránce oceánu.
Jsem...
Aquaman.
Hej!
Strávil jsem patnáct let
v Americkém oceánografickém ústavu...
-Nevyhodili vás? -...studiem podmořských jevů,
a to, co tu dnes máme, jsou naprosto nezvratné důkazy.
Hlubokomořské seizmografy zaznamenaly exploze na mořském dně.
Máme satelitní snímky
trosek atlantských válečných lodí plovoucích na hladině...
-Doktore Šine! -Můžete mě nechat domluvit?
Už je to tu zas. Říkáte atlantských?
Ano. Vláda nechce slyšet nic o nebezpečí,
které hrozí přímo na naší planetě.
To bych bejt tebou nedělal.
Je to atlantská technika, že?
Řeknete mi, jak jste to získal?
Jasně. Ale nejdřív
mi musíš říct, jak najdu jeho.
KDO JE AQUAMAN?
Czech
www.Titulky.com