Říkala jsem si, že bychom se mohly vrátit k návštěvám jednou za měsíc.
Cítím se teď vážně v pohodě.
Zapracovala jsem na sobě. Společně jsme na tom zapracovaly.
Mluvila jste v poslední době s otcem?
No, já...
volal, ale nezvedla jsem to.
Zná podmínky.
- Takže jste stanovila hranici? - Jo.
To pro vás muselo být moc těžké.
Ani ne.
Ne, jsem pevně rozhodnutá. Opravdu.
Tak pevně.
Až mě napadlo, jestli je tohle nejlepší čas stanovit hranici?
Abyste mě pochopila, říkám si...
Jestli by nebylo lepší,
kdybych mu ten telefon zvedla.
- Víte? - Nevím.
Nebylo by to jako žádat o pomoc, nic takového.
Nepřehlížím léta zklamání, léta...
A opuštění.
Chtěla jsem říct zmeškaných příležitostí,
ale můžeme říct opuštění.
Otec vám nedokáže pomoct, Lauro.
Je jedno, jak moc ho máte ráda. On se nikdy nezmění.
Já vím. Máte pravdu.
Já vím.
Jenom jsem vás zkoušela, jestli jste se neobměkčila.
Už nejste malá holka, která potřebuje tátovu lásku
a pozornost.
Vedete si dobře i bez něj.
Já vím. Máte pravdu.
Já vím. Máte pravdu. Je to tak.
Nevím, proč na to zapomínám.
Všimla jsem si, že máte v tašce kotě.
Schováváte ho přede mnou?
Ne, rozhodně ne.
Neschovávám ho před vámi.
Našla jsem ho na parkovišti.
Myslela jsem, že tenhle měsíc nebudete sbírat žádná toulavá zvířata.
Je osmadvacátého, takže přísně vzato,
kdyby byl únor, byl by to konec měsíce.
Nemáme únor.
Jo, ale já jsem pro tohle kotě našla domov, takže je to jiné.
Naše hodinka vypršela.
Nakrmím ji. Už jsem vzhůru.
To by bylo fajn. Díky, zlato.
- Ten debil tu přespal? - Jo, přespal.
Jo. Ale je to moc milej chlap.
Byla bych ráda, kdybys mu dal šanci.
Měli jste...
No tak, Henry.
Dovol mi jedno rande.
Co říkáš tomu, že když se budeš ráno chovat normálně,
odvezu tě do školy?
Crouton zase čůrala krev, ale vyšel z ní ten kámen.
- Vážně? - Jo.
Dal jsem ho do sáčku do ledničky.
To jsi moc hodnej. Děkuju.
Možná bys měl bejt veterinář.
Nebyl by to úžasnej konec našeho příběhu?
Nebo můžu bejt vycpávač zvířat.
Jsi báječnej.
Taco, vylez sem.
- Co to sakra je? - Co se stalo?
- Ta blbá kočka mi přeběhla po ksichtě. - Cože?
Říkala jsi, že zvířata do postele nesmí.
To je pravda.
Slezte dolů!
Teče mi krev?
To nic není. Jenom...
Je to jenom škrábnutí.
Zatraceně.
Ježíš, Lauro, těch pitomejch zvířat je tu prostě moc.
Vážně. Nemůžu dostat horečku z kočičího škrábnutí?
Nic takového neexistuje. Lehni si a spi.
Já odsud padám.
Výborně.
- To je fakt skvělý. - Tino!
- Jo. - Já...
Tohle vážně není běžný, přísahám.
Lidi se většinou diví: "Máš devět zvířat?
"Nehádal bych víc než čtyři."
Lauro, podle mě jsi skvělá ženská, vážně.
A je báječný, co tu děláš,
nejspíš za to půjdeš rovnou do nebe,
což je parádní, ale musím k tobě bejt upřímnej.
Tohle... To je...
To je prostě nechutný.
- Jim e. - Co?
Než odejdeš, já...
Včera jsem tě nakreslil.
Z toho, co jsem slyšel, je to asi dárek na rozloučenou.
- Já to nechci. - Ve skutečnosti nevím,
jak vypadáš nahej.
Nakreslil jsem jenom svou představu.
To je hrozný, Henry.
Vážně hrozný.
- Měla jsem ho ráda. - Neměla.
O tom ty nerozhoduješ.
A už žádný kreslení.
Dokud někoho nebudeš znát aspoň rok.
Takoví lidi jsou asi tři.
Tak se musíš omezit na moje nahotinky.
To bude tvůj trest.
Čůral tu někdo? Cítím moč. Nepočůral mi někdo bundu?
Jo, tady. Fuj.
Nezvedat!
Včera večer volal taky.
Tys to zvednul?
To nevadí. Jenom to chci vědět.
Nezvednul.
Jak dlouho ho chceš ignorovat?
V kolik dneska?
Počítej, že budu po škole, takže pro jistotu tak v pět?
- Třeba dneska nebudeš. - Běžíme patnáctistovku.
Budu se ploužit na ocase s holkama, co mají krámy.
Snaž se neudělat žádnou hloupost,
aspoň tento týden.
Nechci jít zase za ředitelkou.
- Co mi za to dáš? - Svou lásku.
Tu už mám.
- Dobré ráno, pane Buckere, Jenn. - Ahoj.
Griseldo.
Můžu mluvit se Sofií?
Zase jdeš pozdě do práce, Lauro. Máš pět minut.
A nezmiňuj se o její pleti.
O její pleti?
- Sandrine, tohle je pro tebe. - Děkuju.
- Sergi? - Ahoj.
- Už ne. - Prosím!
Můžeš ji na chviličku pohlídat?
Ahoj, krasavice.
Neupusť ji do hrnce.
Dej si ji pod košili.
- Ať ji zahřeješ. - Jako ty ostatní?
Ahoj.
A ta škola je úžasná. Kladou důraz na výtvarnou výchovu.
Tělocvik vůbec nemají v osnovách,
což je pro Henryho důležité.
Vím, že je to spousta peněz, ale mohla bych to odpracovat,
zatímco Henry bude ve škole.
- Je to moc drahé, Lauro. - Já vím.
Já vím. Neprosila bych tě,
kdybys nebyla jediná, koho můžu poprosit.
Další odpověď na pozvánku na Trueiny šestnáctiny.
Páni, to už je sto padesátá.
Copak vážně přijdou všichni?
Chceš pro děti tolik věcí,
a když je dostaneš, máš spoustu dalších problémů.
Díváš se mi na pleť, viď?
Je tam jen jeden kousíček.
Ne, doktor říkal, že se to musí nechat odpadnout přirozeně.
Proto ta nová kůže vypadá tak mladě a křehce.
Já vím. Ale je tam ještě kousek.
Snažím se já sbírat ti zvířecí chlupy z oblečení?
Ne, protože jich je tam moc.
Mami, já se na tebe doslova nemůžu dívat.
- Ať se to do mé oslavy zahojí. - Už je to prakticky zahojené.
Koukni.
Sestry.
Jsi nechutná.
- Co je? - Zamluvila jsi bílého tygra?
Měla jsem to v plánu, a když už jsem to chtěla udělat,
napadlo mě, jestli se bílý tygr opravdu chce
- účastnit oslavy šestnáctin. - Ano.
Protože Kayla Drewová ho taky měla, a byl úžasnej.
Jsou na seznamu ohrožených druhů.
A to, že ho nějaký chlápek nejspíš nelegálně
půjčuje na oslavy...
- Takže ho zamluvíš, jo? - Jistě.
Ale můžeš tím přijít o Henryho a jiné hosty, co mají rádi zvířata.
Neměla jsem v plánu Henryho pozvat.
Nezapadl by mezi ostatní, víš?
Navíc jsem ho minulý týden viděla, jak obědvá s veverkou.
Povídali si a tak. Bylo to fakt divný.
Teď musím na manikúru a pedikúru.
Tak zatím, holky.
S veverkou, Lauro.
To nevadí.
Nezvedat!
Zvedla to?
- Nezvedla. - To je překvapení.
Obávám se, že je to konečné rozhodnutí, Jacku.
Nemůžeme dovolit, aby nám tu lidé s tak špatnou pověstí
rozvraceli morálku.
Ale no tak. Vy senilové
dobře víte, že tenhle barák je totální hrůza.
Možná nemáme moc, ale dodržujeme zákony.
Tahle ctnost se hrozně přeceňuje.
Tak jdi pryč.
A nezapomeň nám poslat pohled z vězení, kde skončíš.
Podle mě bychom Jackovi ještě měli dát šanci.
Na potřetí už to vyjde.
Vážím si toho.
Možná bysme si všichni měli vzít příklad z Harriet.
Nech si ty kecy, Jacku.
Snažili jsme se,
ale tentokrát jsi to vážně podělal, Jacku.
Paní Jaconiová.
Rozhodně to musela být nešťastná náhoda.
Henry by nikdy nikoho naschvál neuhodil. Že ne, Henry?
Chtěl jsem praštit Jeremyho,
ale vrhla se před něj, jako by to byl Obama.
Henry, proč facku?
Kluci by se neměli fackovat.
Fackováníje podobný jako tahání za vlasy.
Přišlo mi to lepší než škrábání.
To je těžko říct,
ale důležitejší je,
že Henry by nikdy schválně neuhodil ženu.
Chápete? Přece ho vychovává svobodná matka.
Ale uhodil by člena pedagogického sboru.
To už se jaksi prokázala.
Můžeme Henryho podmínečné vyloučení nechat na příští týden?
Mám toho teď hrozně moc.
Není vyloučen podmínečně. Ale nadobro.
Vyloučen nadobro? Proč?
Za tohle.
Henry vyžaduje víc péče, než mu můžeme poskytnout.
Minulý týden jsem vám dala seznam speciálních škol.
Radím vám, aby ste je začala obvolávat.
Co dělám špatně, Henry?
- Co? - Nic.
Něco zjevně ano.
Nemůžu si dovolit soukromou školu.
Tak prostě odejdu a půjdu jen k maturitě.
Ani nápad. Půjdeš na vysokou.
- Tys taky nešla. - A jak jsem dopadla.
Nevychovala jsem tě, abys byl jako já.
Člověk si pořizuje děti, aby se měly líp než on
a mohly se o něj nakonec postarat.
- Myslel jsem, že spolu budeme pořád. - To je divná představa.
Já chci domeček pro hosty na zahradě domu, kde budeš bydlet se svou ženou.
Nebo se svým mužem.
Ježíš, já nejsem gay.
Kolikrát ti to mám říkat?
Nevšímej si toho.
Chci, abys byl šťastnej. Nebyl bys šťastnej na speciální škole?
HULIBRK!
Nevím.
- Byli by tam ostatní divný jako já? - Asi jo. Možná i divnější.
To by se mi líbilo.
Jo.
Nesnáším Taylor Swiftovou.
Píše si vlastní písničky. Náhodou je hustá.
Ale chápu tě.
Konečně jsi mi zavolala.
Potřebuju pomoc.
- S Henrym. Potřebuju prachy. - Kolik?
- Hodně. - No...
Já mám taky průšvih. To tě možná nenapadlo.
Vykopli tě z důchoďáku, viď?
Jo, moje podnikání bokem
prej neodpovídá jejich zásadám. Kecy!
Každopádně...
Někde musím zakotvit,
jinak mě šoupnou do ústavu mezi magory.
To nejde, tati. K nám jít nemůžeš. Musím se starat o sebe a o Henryho.
Co kdybych ti pomohl?
Když mě odsud dostaneš, dám ti peníze.
- To máš tolik peněz? - Obstaral bych je.
Teče mi do bot, Lauro,
a nevím, jak se z toho dostat.
No, já...
Jsem si jistá, že už něco vymyslíš.
No jo, mám čas do zejtřka do deseti,
Pak mě vypakujou.
Ještě jsem to nevzdal.
Počkejte. Tohle musím zvednout, kluci.
Vydržte.
Tady Jojo.
Jojo, tady je Laura.
Lauro!
Neuhodneš, na co jsem včera večer koukala.
Na Karate Kida.
Pamatuješ, jak jsi mi říkávala Jojo-San,
a ty jsi byla Laura-sen?
To je z Karate Kida.
- To je film. - Poslouchej, Jojo.
Tátu vykopli z důchoďáku. Nemá kde bydlet.
Ne. Papá-san.
Co provedl?
Kam čumíš!
Copak já vím? Nemám ponětí. Zase to podělal.
Ale jedu pro něj a potřebuju, aby zůstal u tebe.
Já nevím, Lauro.
Když u mě táta posledně bydlel, FBI mě týden sledovala cestou do práce.
Bylo to fakt hrozný.
Vzala bych ho k nám, ale kazil by Henryho.
- To musíš uznat. - Jo, to jo.
Takže se s vámi uvidím?
Ne, posadím ho do letadla.
Lauro, přijeď taky. Bylo by to fajn.
Koukaly bysme na Karate Kida a křoupaly lupínky.
- Až jindy. - Hele, pořád Henry
kreslí mrtvý zvířata?
Ne, teď maluje nahatý lidi.
To je roztomilý.
Snad bude mít dost energie nakreslit mě.
Sakra!
Ještě ho neodvezli, že ne?
- Koho? - Jacka Jaconiho, mého otce.
Měl by být venku každou chvíli. Říkal, že ho vyzvednete.
Řekl, že přijedu?
Jo, že tu budete přesně v deset.
No jistě.
Nachytal tě.
Proč se mračíš?
Tys věděl, že přijedu?
Cítil jsem to.
Moje dcera je strašně náladová. Vždycky byla.
Ahoj, Hoighte.
Pojď se mnou. Chci se rozloučit se svou zahrádkou.
Asi bych neměl odcházet od mámy.
- Jistě, že měl. - Ne. Promiňte.
Prosím vás, nepište to.
Dej jí šanci zabránit tomu poldovi, aby jí dal pokutu.
Deset dolarů.
Vsadím se, že neuvěříš,
vzhledem k tomu, že tvoje máma neudrží naživu ani chlup,
že tvůj děda je rozenej zahradník.
Na Zahradničení mě neužije.
Až uvidíš, co je v boudě, možná změníš názor.
Pro pedofila jsem už trochu velkej, ne?
Ježíši Kriste.
Tebe by nikdo neznásilnil, ani kdybys měl mašli ve vlasech.
I pedofil pozná, že se má od tebe držet dál.
Víš, co to je?
Krucinál.
Tohle není
ten hnůj, co hulí šupáci jako ty.
Ne, pane.
Francouzská děvka, která se mi kdysi líbila, dala sežrat palici mojí kočce
a ta pak vykadila jedno semínko.
Jo, tohle je dobrej matroš.
To pochází z kočičího zadku?
Jo, jinak to nešlo.
Jak bych to asi propašoval do země?
Nevím.
Potřebuju, aby sis tohle strčil do kalhot.
Jo? Uděláš to pro mě?
Proč si to tam nestrčíš sám?
Protože nosím plíny pro dospělý.
Prostě si to tam nacpi, poseroutko.
Máma bude vyvádět,
že pojedem Rolls-Roycem,
tak si potřebuju něčím vyhnatjejí hlas z hlavy.
- To nepřipadá v úvahu. - Nic jinýho nemám.
Tak si ho řiď sám.
Měli jsme dohodu. Já tě dostanu do Los Angeles, ty mi dáš peníze.
Když si chceš to auto nechat, řiď si ho sám.
Ty pitomci na dopravním mi sebrali řidičák.
Neprošel jsem očním testem.
Doufal jsem, že trocha
společnýho času by nám neuškodila.
Neuškodila. Ale před dvaceti lety.
To nepůjde, tati.
Už mám pro tebe letenku, tak mi po příletu pošli ty prachy.
Jdeme, Henry.
Stanovila jsem hranici.
Je to daný. Jako čára v písku. Vlastně v betonu.
Nepojedu v tý rachotině přes několik států.
Nemáš právo přivlastnit si tuhle cestu.
Neudělal jsi nic, čím by sis ji zasloužil.
- Děláme ti laskavost. - A já si toho vážím,
ale rád bych s vámi dvěma strávil víc času.
Skoro Hoighta neznám.
A rád bych se dozvěděl něco víc i o tobě.
Panebože.
Hele, koukni. Lauro.
Já...
Vlastně jsem ti to nechtěl říkat, ale...
Pravda je...
Že mi moc času nezbývá.
Umírám, Lauro.
Doktor mi to řekl před pár dny.
Vrátila se mi rakovina prostaty.
V letadle bych to měl spočítaný.
Mám v noze krevní sraženinu, a ta by se mi vysoko nad zemí
mohla dostat rovnou do srdce.
Kam má beztak namířeno.
Nehraj to na mě. Tohle je další z těch tvejch triků.
Kéž by.
Tak proč jsi mi to neřekl?
Nechtěl jsem... Nechtěl jsem ti přidělávat starosti.
Vím, kolik máš práce.
To je jedno. Měl jsi mi to říct.
Říkám ti to teď.
Tak co ty na to?
Strávíme trochu času spolu?
Umíráš?
To si piš.
Vážně umíráš?
Konečný stádium.
Celou dobu budu na mobilu.
Podívej, kdo potvrdil účast!
- A kolik dní? - Tak maximálně dva.
- Možná tři, ale víc fakt ne. - A co oslava?
Vrátím se a pomůžu s dodávkami.
Jen mi vymysli něco dobrýho, jako vředy nebo meningitidu.
Může to přejít za dva dny?
- Jak často ji mám krmit? - Každý čtyři hodiny.
- Každej den? - Dám ti, co budeš chtít. Doslova.
Mýho syna. Moje zdravý orgány. Jsem ti nadosmni zavázaná.
Chci rande.
Jak jsem řekla, co budeš chtít.
Chci s tebou na rande.
To bys to chytnul. Nemůžu chodit s lidma, co mám ráda.
Nebylo by to vůči nim fér.
Tak ti na to kašlu.
Ty chceš rande?
- Se mnou? S tímhle? - Jo.
Ano.
Věřím, že jsem ještě neviděl tvou nejlepší stránku.
Lauro!
Sakra. Dobře. Jen mi vymysli něco dobrýho.
- Jdi. - Dobře.
Proč si jich vzal jen pět? Tam vzadu to vypadá jak panoptikum.
Tihle mají oproti ostatním zvláštní potřeby.
Jo, potřebujou nový ksichty.
Tak škaredý psy jsem ještě neviděl.
- Je tam starej luk a šíp. - Nesahat.
Chci se dostat do pořadu o starožitnostech. Vydělám majlant!
Nebo kulový. Nevím jistě.
Proč se to auto klepe?
Natankovala jsi, než jsme vyjeli?
Proč bych měla tankovat já?
Kdo se vydá na cestu s prázdnou nádrží?
Vždyť to ani není moje auto!
Hele. Uklidni se.
Jak mám zůstat klidná? Někdo do nás narazí.
- Můžu tam zajet? -Jo, teď.
Vystup a začni tlačit.
- Já? Proč ne ty? - Je mi 85. Já tlačit nebudu.
Zatraceně.
Musím si vyměnit plínu. Jsem tu za chvíli, sralbotkové.
Mám emoční amnézii. Nevím, jak jsem na to mohla kejvnout.
Mami, prostě to vydrž, jo?
Dobře.
Dnes večer Oregon, zejtra San Francisco, v pátek L. A, jasný?
Když přesně dodržíme itinerář,
bude tohle jen zablesknutí v našem životě.
Panebože, já to tušila.
Já věděla, že tohle je takový místo.
- Já to věděla. - Jaký místo?
Kde se nekastruje.
ZÁKAZ VSTUPU
Vypadá jako běžec.
Panebože, ne!
Zůstaň.
Mami, už tak máme moc psů.
Já vím, Henry. Ježíši. Žiju v našem domě.
Klid. Jen to říkám.
Fajn. Dobře.
Když ho zavolám a on uteče, necháme ho běžet, jo?
Vypadá jako běžec. Určitě uteče.
A já nemám dobrý boty ani výbavu,
takže ho nebudu honit, jo?
To je běžec, to poznám od pohledu.
Jo, uteče.
Pojď sem, pejsku.
Pojď sem.
Sakra.
Nemá známku ani obojek.
Už je nějakou dobu na ulici.
Ta je roztomilá. Nedívej se na ni.
- Kdo to sakra je? - Nikdo.
Nikdo. Asi patří majiteli přes ulici.
Možná patří k benzínce.
Patří ke mně.
Jako všichni.
Copak to nevidíš? Věděla, že tu budu.
Věděla to. Vždycky to vědí.
Všichni. Všichni to vědí.
Ježíši.
Vábíš ty prašivce jako krysař.
Trvalo to jen chvíli, a už jsme po cestě nabrali psa.
Tomu říkám úspěch.
Přesně tak jsem si představovala první hodinu naší cesty.
Další věc, kterou budu muset zatajit před terapeutkou.
Kde jsi přišla k takový zapšklosti?
Dřív ses víc smála.
- Dokázal jsem tě rozesmát. - Nikdy jsi mě nerozesmál.
Já jsem se vždycky smál.
Jo, jenže mně.
Musel jsem. Jinak bych brečel.
Měla by ses toho hněvu zbavit,
nebo skončíš jako nasraná stará panna.
Stačí ještě jedno čtyřnohý stvoření.
Tati.
To je taková legrace!
Díky, otče. Děkuju mockrát.
Jako kdybych si měla dělat hlavu s tím, že ze mě bude stará panna,
navrch ke všem těm starostem, který běžně mám.
To je...
Jako kdyby nestačilo, že mi sociální média
pořád předhazujou, že si mám najít chlapa.
Co? Nechápu narážky! Co? Já že potřebuju chlapa?
Co je špatnýho na tom, bejt sama? Neslyším. Co?
Vidíš? Pořád se směj...
To ti nežeru.
Kde to jsme? Kde to... Tam hle má bejt ta pizzerie?
Co se děje? Tys mi změnil navigaci?
Změnil jsi to?
Jedeme po špatný silnici.
Co... Tos udělal ty?
Změnil jsi to? Henry!
Dal mi dvacku, když jsi byla na benzínce.
Tak to ne.
Nebudeme dělat po cestě žádný divný zastávky.
Ne, musíme do pátku dojet do Kalifornie.
- No... - Ne.
Stanley už nás čeká. Možná už má hotovou večeři.
Stanley, ten padělatel umění? Ten dělá nelegální věci.
Nechci, aby s ním Henry přišel do styku. Ani náhodou.
Musíme bejt do pátku v Kalifornii.
Jaký nelegální věci?
Dobrý, samozřejmě.
Rozhodně ne. zůstaneme v motelu.
Jedinej kriminálník, s kterým budeme, jsi ty.
A jsme tady.
Doufám, že ta tvoje trasa padá.
Ahoj! Sakra.
Tady je ten darebák.
Chlape.
- Co je to za lidi? - Dědovi starý kamarádi.
Nic nevdechuj.
Ahoj.
- Ahoj, Stane. - Tobě to sluší.
Jako bys mámě z oka vypadla.
Pokoj její duši.
A kde je ten tvůj chlapeček?
Ahoj.
Panebože.
Není to fešák?
Ahoj. Pojďte dál.
Pamatuješ na Jeda?
- Ahoj, Jede. - Ahoj!
Pojď mě obejmout, ty zmetku jeden.
- Mám tě rád, Jacku. - Já vím, že máš.
Mluví o tobě už dva dny.
Každou sobotu večer si skajpujou.
Jacku, budeš se mnou skajpovat?
Ne, teď jsem tu naživo.
Aspoň vidíš, jakej jsem frajer, takhle zblízka.
Řekni Jedovi, ať ti ukáže svůj pokoj, Lauro.
Dobře. Ale jenom na chviličku,
protože tohle má bejt krátká cesta.
Nesmysl. Mám na sporáku večeři
a povlečení v hostinským pokoji je skoro netknutý.
- Paráda. - Za chvilku jsme tam, Stane.
Jo, dělám na tom, Sofie. Peněženky Prada do dárkovejch tašek. Jasně.
Ne, vředy jsou hrozně nakažlivý,
takže nejlepší bude, když budu pár dní dělat z domu.
O sebe neměj starost. Určitě je to jen zarostlej chloupek.
Dobře, díky. Čau.
- Promiňte. - Ještě trochu.
Omlouvám se, to byla moje šéfka.
Uzavírá kšefty a dělá fúze.
Vždycky jsem věděl, že budeš úspěšná v byznysu.
- Nedělám byznys. - Ne, je vedoucí.
Asistentka. Jsem vedoucí asistentka.
Ale "vedoucí" tam je taky, ne?
To chutná jako bonbon.
Však jo, protože to je dušený s bonbonama.
Vážně?
Jed je miluje.
V každým soustu něco sladkýho.
Mám rád bonbony, Jacku.
Já taky, Jede. Nejenom o Halloweenu.
Už je to dávno.
Kde máš svýho báječnýho manžela?
Opustil nás.
Ne.
Vlastně opustil mě, ne Henryho.
Mě taky opustil.
Má chronickou únavu,
takže byl moc unavenej na to, aby nás měl pořádně rád.
Stejně bych ho nejradši pověsil za nohy.
Máme jenom jeden druhýho.
Ale dělá mi hroznou radost,
když vidím, že jste s tátou spolu.
- Pořád o tobě mluví. - Jo, hlavně si stěžuj...
Rodina.
To je nade vše.
Nemám pravdu, Jede?
- Máš mě rád, Jacku? - Jasně.
- Jsi můj kámoš, Jacku? - To jsem.
Jasně, ty vole.
Cejtím to stejně. Ty vole.
Díky, Hoighte. Umíš držet slovo.
Kam jsi dal tu rostlinku?
Jak to myslíš? Pořád ji mám v kalhotách.
Ježišmarjá.
Udělala se mi z ní vyrážka.
Nevykládej mi o vyrážce.
Hlavní je, můžu ti věřit?
Víš, proč jsme tady?
- Navštívit Stanleyho a jeho syna? - To taky, a ještě?
Nevím. Nasrat mámu?
Jsem drogovej dealer, Hoighte.
Nevypadám sice jako největší borec, ale právě začínám.
Mám tady trávy za 200 000 dolarů.
No, jen se koukni.
Tohle jsme vezli v autě?
- To je vážně nelegální. - Mluvíš jako máma.
Myslel jsem, že se ti můžu svěřit.
Bude fakt nasraná.
Všichni mí zákazníci čekají. Potřebuju parťáka.
Nemůžu to střelit všechno sám.
Parťáka?
Jakýho parťáka?
Když mi pomůžeš zbavit se tý travky,
pošlu ti prachy, až budeš mít narozky.
Tak to normální dědové dělaj.
Super. Takže dostaneš, co jsi vždycky chtěl.
Když nás chytí, půjdeme do basy všichni, nebo jenom ty?
Jenom já, ty poseroutko.
Pro jistotu jsem napsal lísteček.
"Tahle tráva je majetek Jacka Jaconiho. Díky za váš čas."
Myslíš, že k tomu u soudu přihlídnou?
Měli by.
Dobře. Pomůžu ti.
Lindsay Lohanová se dala celkem do kupy, viď?
- Držím jí palce. - Já taky, Jacku.
A Boy George je buddhista.
Já věděl, že ho mám rád.
A ten kluk, Macaulay Culkin.
S tím je to fakt špatný.
Jsem unavenej.
Takže jdeš asi spát.
Jo. To jdu.
Tak dobrou noc.
Dobrou.
Víš,
nechci, aby to znělo jako omluva,
ale neměla jsem brblat, že tu zůstaneme.
Stanley je tak milej a Jed je báječnej, je moc hezký je zase vidět.
Jo. V pohodě.
Takže jsme na báječným, ale krátkým vejletu.
Jsem ráda, že můžeme bejt spolu.
A díky za ty peníze.
Tak jo.
Hele, budeš spát s Lorettou?
Proč? Chceš ji?
Jo. Proč ne?
No jo, poslouchej. Jo.
Já jsem prevít, Loretto.
Vážně. Tohle si nezasloužím.
Ty jsi jako všechny ostatní holky.
Máš moc velký srdce.
Jde se mnou někdo do vířivky?
Ne, díky.
Ne? Lauro.
Ne, dík.
Jak chcete.
Dobrýtro!
Kde jsou všichni?
Jeli do mekáče.
Vždyť je teprve sedm.
Můžeš jim zavolat a objednat si, jestli chceš.
Promiň. Jsem jen nervózní.
Nemusíš bejt nervózní. Odměřil jsi to?
Dal jsem to do pytle s plínama.
Jo. Dobře. Dál už se o to postarám.
Jediný, co musíš, je tvářit se naprosto lhostejně. Dokážeš to?
Jede, umíš zachovat klid?
Jsem v klidu.
Vezmi si příklad z Jeda.
Ježíši. Takhle jseš v klidu?
Promiň.
Bojíš se pár buddhistickejch mnichů?
To jsem měl schopnější parťáky ve hře na šarády.
Sbohem, Jacku.
To je moc.
Užij si to, lišáku.
Čau.
Hej! Zastav na dalším odpočívadle.
Potřebuju si vyměnit plínu.
Dobře, nemusíš to říkat.
Stačí říct: "Potřebuju si odskočit."
- Hoighte, podej mi plínu. - Jen to tak říkám, víš?
Říkat si o plínu místo toho,
že si chceš odskočit, je až moc přímočarý.
Někomu by to mohlo připadat nevychovaný.
Tak je sám nevychovanej. Soudit člověka, protože má plíny.
Mně se taky nelíbí, že je musím nosit.
Sofie, vím, že jsi naštvaná, ale bude to pár dní.
Já vím, že jsi je neviděla,
protože je mám ve vlasech a na nohou.
Neumíš si představit, jak to svědí.
Vzpomeň si na svůj obličej... Pár lidí potvrdilo účast po telefonu.
Co to smrdí? Cejtíš to? Smrdí to jak tráva.
To je pačuli. Tím se teď voním.
Fuj.
Třeba by to mohlo lákat jinej typ holek.
Našel jsem ho u záchodů.
Myslím, že je trochu slepej.
Co? Proč? Ne! Nemůžeme brát další psy.
Ale můžete.
Kdo mohl vyhodit takovýho chudáčka?
Jsi dobrej parťák, Hoighte.
Nenapadlo mě, že budu drogovej dealer, ale baví mě to.
Možná v tý kariéře budu pokračovat.
Ne. Kšeft s drogama není pro tebe.
Bylo to jen dočasný. Můžeš přejít na lepší artikl.
- Třeba kokain? - Ne.
Třeba umění, ty trubko.
Moje obrázky lidi děsí.
Jo, to je znak dobrýho umění.
Podívej se na takovýho Crumba.
- Ten se slušně uživí. - Crumb?
Jo, víš, ten maník, co jel na LSD.
Mohl bys dělat něco takovýho.
Ale já nechci jet na LSD.
To nemusíš.
Ale lidi budou mluvit o tvým umění.
Co když ho budou jen pomlouvat?
To je jedno. Ale budou o něm mluvit.
A já myslím, že ty tvoje divný obrázky
jsou fakt dobrý.
Jenom se na žádným nechci nikdy vidět.
Platí?
Nevím, proč sis na Jacka tak stěžovala. Mně se líbí.
Nestěžovala jsem si.
Slýchal jsem vás, jak se o něm s tátou bavíte v koupelně.
Chybí ti tu chlap?
Ne.
Na to, jak masturbovat, jsem si přišel sám.
Mám rád jeho energii.
Říkal, že když bude příští léto naživu,
vezme mě do Venezuely a projedeme ji celou stopem.
- Jo? - Nebo na Kajmany.
Říkal, že musím vidět Kajmanský ostrovy.
Moc se na něj nevaž, miláčku.
Víš, tohle je jenom dočasný.
To nevíš.
Možná s ním budu chtít trávit víc času, až tohle skončí.
Ne, my jsme pro něj jen dočasná situace.
To má svůj důvod, že nezná tvoje jméno.
Možná jen potřeboval připomenout, jak jsme super,
a odteď s námi bude chtít trávit víc času.
Jo, možná.
Promiň.
Slepej pudl si chtěl dát před spaním pár prásků.
Neubližuj mým u klukovi.
Já jsem v pohodě, dostala jsem se z toho, ale on je jinej.
Já tomu smrkáčovi přece nechci ublížit.
Fajn, protože je to citlivej kluk.
Neumí snášet zklamání, víš?
A ty máš větší moc, než tušíš.
Napřed lidi poblázníš, aby se do tebe zamilovali, a pak zmizíš.
A on není jako já.
Já vím, jaký to je. Žila jsem v tom celou dobu.
Ale on už si to zažil u svýho táty, tak ať se mu to nestane taky s tebou.
U svýho chronicky unavenýho táty?
Nikdy jsem neřekla, že ho vyšetřil doktor,
ale mohla by to bejt pravda.
Nechtěl bych slyšet, cos o mně tomu klukovi napovídala.
Cos mu o mně řekla?
Řekla jsem, že je to jen dočasný.
Že jsi dočasná situace.
Dobře. Tak to asi je.
Fajn. Je lepší,
- že už to ví. - Jasně.
Aspoň pak nebude zklamanej.
- Jo. - Fajn.
Mami, co se děje?
Zrovna jsem si představovala, jaký by to bylo, kdybys umřel.
Byla jsem na pohřbu, byla tam spousta lidí.
Nesnáším, když to děláš.
Dostal ses do strašný čelní srážky,
ani nemohli otevřít rakev.
Tak dost.
Já vím. Promiň. Nemůžu si pomoct.
Já tě tak moc miluju.
Tvoje matka je v pořádku. Dělá, co může.
Byla vždycky taková?
Vždycky měla slabost pro lidi, kteří si ji nezaslouží.
Nemůže si pomoct.
Má ráda outsidery.
Proto má tak ráda tebe.
- O tom nic nevím. - Má. Řekla mi to.
Chce, abys bydlel s náma, a ne s Jojo.
To řekla?
No, už budu jejím nejmíň oblíbeným člověkem
pětatřicátej rok v řadě.
Co budeš dělat teď?
Vidíš tohle?
Mámě se nebude líbit, komu je tohle určený.
Potřebuju, abys to doručil ty.
Neznám tvoje zákazníky.
- Jednoho znáš. - Koho?
Svýho tátu.
Zadal si slušnou objednávku a já si nemůžu dovolit ho vynechat.
Ale já tátu nechci vidět.
To je trochu přehnaný.
- Co ti udělal? - Opustil nás.
Má chronickou únavu. Nech ho žít, chudáka.
JÍDLO
- Uvažoval jsem. - No?
Když pojedeme přes Sausalito...
Ne.
Nevíš, co chci říct.
- Tak pokračuj. - Ne.
- Už jsi řekla ne. - Dobře.
Já ho chci vidět. Už jsou to tři roky.
Proč? My ti nestačíme?
Mě z toho vynech.
Předstírej, že jsi terapeutka.
- Fajn. Potřebuješ to uzavřít? - Jo.
Ne.
Pravda je.
Že už mám dlouho pocit, že mi něco chybí,
a nevím, jestli on je na to odpověď,
ale mám otázky.
Zasloužím si vědět, proč odešel.
Chceš vědět, proč nemám kamarády?
Protože kluci v šatně mi říkají bastard.
To jsi mi neřekl.
Ne.
Nechtěl jsem, aby tě to mrzelo.
Ale podle mě se tím hodně vysvětluje.
Třeba proč neprospívám ve škole tak, jak jsme všichni čekali.
Proč mám podváhu. Škola pro mě nebyla bezpečný místo,
a teď mi zůstaly otázky.
Otázky, který může zodpovědět jenom on.
- Nevěděla jsem, že ti na tom záleží. - Jasně, že záleží.
Víš, jednou z vlastností mý podstaty je citlivost.
Ne.
Ty vole.
Dobře, můžeme se tam zastavit.
A já budu celou dobu s tebou.
Výjezd na Sausalito
- Ty s tím souhlasíš? - To se mě ptáš teď?
Vím, jak ho zvládáš.
Pro otce bylo pokořující vidět, jak jsi ho na střední naháněla.
A ty plakáty, co jsi malovala.
- Panebože. - Bylo mi sedmnáct.
- Jo, nedocházelo ti to, viď? - Jack Jaconi?
No páni. Myslel jsem, že jsi mrtvej.
Já si zas pamatuju, žes vypadal líp.
To je dobře, že se oba pleteme.
Vzpomínáš na svou bejvalku?
Jo, jasně.
Samozřejmě.
Ty jsi pastva pro oči.
Ahoj, Leonarde.
Ahoj, chlapče.
Kolik už je ti let?
Spočítej si to sám.
Dej mu chvíli, než si zvykne.
Pojď se mnou k autu.
Mám tam ještě asi dalších 14 psů. Pomůžeš mi.
Jak to chceš udělat?
Mám bejt u toho, nebo s ním chceš mluvit o samotě?
- Mně už je to jedno. - Co?
Už mám svou odpověď. Je to prostě debil.
Tak co máš za problém, kluku?
To mám bejt já?
To je tvoje duše.
Bylo vážně malý.
Jo, přesně.
To není pěkný.
Co? Zlobí se. A má na to právo.
Já mu to nezazlívám, smrkáčovi. Tak ještě jednu, na starý časy.
Ty...
Moc rád vidím, jak se staroušem dobře vycházíte.
Jo.
Snažím se nechat to bejt.
- Vpustit to dobrý, zahodit to špatný. - Jasně.
No tak se mnou věčně nebyl, no.
- Kdo chce mít někoho u sebe pořád? - Správně.
Co na tom, že mě nikdy nevozil do školy.
Co na tom, že mi koupil první auto
za prachy, co vyhrál v belgickým kasínu.
- To je celkem hustý, ne? - Jsi moudrá ženská.
Nesnažím se nikoho měnit, víš?
Slon zůstane vždycky slonem.
- Nikdy z něj nebude opice. - Opice.
Jo, to jsem se naučila od tebe.
Vypadáš osaměle.
Jsem osamělá.
Ahoj, Kirkie.
Říkal jsem si, že by se ti mohl hodit dobrej matroš.
Ne, končím s kšeftem.
Hledám něco vhodnějšího pro rodinu.
Marjánka už bude stejně legální, takto ztrácí ten půvab.
Jen se toho chci zbavit, to je celý.
Ne, všechno je v pohodě.
Jen ti nabízím nejlepší kauf tvýho života.
Co děláš?
Nic.
Jdi spát. Vrať se do postele.
Tohle mi chybí.
Jako probudit se v křížovce.
Nemůžu pohnout nohou.
Nedělal bych to.
Tomu hnědýmu se leží pohodlně.
Tyhle všechny zachraňuješ?
- Jo. - Jo?
Některý věci se nikdy nezmění, viď?
Jednou mě taky zachráníš.
Nemáš navíc nějaký peníze?
Potřebuju Henryho poslat do speciální školy.
Co s ním je?
Je gay, nebo sociálně nepřizpůsobivej, nebo génius.
Možná všechno dohromady.
Teď jsem docela na suchu.
Počkej, a co Sofia? Pořád pro ni pracuješ?
- Nemůžeš jí říct? - Ne, už jsem to zkusila.
Práce pro ni vážně komplikuje naše přátelství.
Jaký přátelství? Vždycky s tebou zacházela jak s kusem hadru.
Není tak zlá.
Jen kdybych se k ní nemusela vrátit a dál pro ni pracovat.
Všichni musíme pracovat, zlato.
Co děláš ty?
Co dělám?
Trochu tohohle.
Hodně tohohle.
Leonarda. No tak, myslím to vážně.
Myslím to vážně.
Jasný? Náš syn potřebuje pomoc. -Všichni potřebujeme pomoc, zlato.
Koukni, vlastně...
Sám jsem doufal, že bych si od tebe mohl něco půjčit.
- Chci jet do Venezuely. - Fajn.
- A pak... - Záleží ti vůbec na Henrym?
No jasně, ale znáš mě.
- Na tohle mě neužije. - Na tohle tě neužije?
Milovat svýho syna? Starat se o něj? Mít zodpovědnost?
Jo, ale víš co? Ty jsi v tom dobrá,
takže dobrá zpráva je, že se doplňujeme.
- Sakra. - Co je?
- Jsem v prdeli. - Ne. No tak.
Ne, zlato, no tak.
- Ne. No tak. - Ne.
- Zůstaň tady. - Ne.
Jsem tak v prdeli!
Ani nemůžu všechno říct svý terapeutce.
Tak v prdeli jsem.
Tak v prdeli. A víš co?
Možná bys mohl bejt můj táta. Máš dokonce stejnej deodorant.
Jasně, víš co?
Já nejsem tvůj táta. Tvůj táta je já.
Panebože.
Byla jsem v řiti, když jsem tě potkala, a po 18 letech
jsem se pořád nepoučila. Jdu doslova pozpátku.
Když ty si dost nevěříš, Lauro.
Jsi chytřejší, než si myslíš. Děláš spoustu chytrejch věcí.
Jo, co třeba?
Třeba že ses se mnou rozvedla. To bylo dobrý.
Víš, spousta ženskejch se tím nechá pohltit,
ale tys hodila zpátečku v tu pravou chvíli.
Stejně by to nebylo lepší.
- Nebylo? - Nebylo.
Všechny ty sliby, to byly jen kecy, víš?
Nehodlal jsem se změnit a jsem pořád stejnej.
- Co mi tím říkáš? - Říkám přesně to, co říkám.
- Jo, to říkáš, viď? - Jo.
Jo, Misty to taky říkám pořád.
Prosím tě, řekni, že Misty je tvoje kočka.
Mám říct, že Misty je moje kočka?
- Kdo je to? - Moje kočka.
- Je to tvoje žena, viď? - Je.
- Ježíš! Kurva! - No tak, neřekl jsem ti to, protože
jsem nechtěl, abys vyváděla.
Fajn, víš co? Fajn.
Takže jsi mě podvedl, abych se s tebou vyspala?
Moc jsem se snažit nemusel.
Víš ty co? Jseš mizernej táta,
mizernej exmanžel a my si zasloužíme někoho lepšího.
To je dobře! Hele, Lauro! To je moc dobře, zlato!
Vydržíš mnohem víc, než si myslíš.
Hej, Lauro!
Lauro?
Počkej.
Je ženatej, ajá přesto chci bejt s ním.
To je hnusný. Mohli byste se vyměnit.
Vybrala jsem si toho nejhoršího otce pro svýho syna,
nejhoršího možnýho chlapa pro sebe.
80 % času si připadám jako totální lúzr.
Připadat si dobře 20 % času je slušný číslo.
Řekni mi, že se to zlepší. Můžeš mi to říct?
Nevím, jaký to bude.
Ale možná mám plán.
Je to zbrklý, ale mohlo by to fungovat.
Co mám dělat?
Dělej dál, co děláš,
ale už nedělej další průsery.
- Myslíš, už žádný psy? - Ne.
Myslím žádný prolhaný sráče, jako je Leonard.
Hoighte, sbal si věci. Odjíždíme.
Pojď sem, Leonarde.
Co se děje, Jacku?
Nejsem typ chlapa, co rozdává nečekaný rány,
takže tohle berjako varování. Teď tě praštím.
A teď dobře poslouchej,
protože to řeknu jen jednou.
Drž se dál od mojí dcery a mýho vnuka. Rozumíš?
Jestli jim ještě někdy zkřížíš cestu, postarám se, aby to bylo naposled.
Sakra, Jacku. Myslel jsem, že jsi buddhista.
To taky jsem.
Ale tys ve mně vzbudil pravičáckýho křesťana.
Hej!
Hej.
Vážně si myslíš, že mi na tom sejde?
Celá tvoje rodina je šílená.
Kdo to kdy slyšel, rodinný podnikání v drogách?
Kolik trávy tam máš, Jacku?
Ty to jako nevíš?
Koukni se do kufru, zlato. Děláš mu kurýra.
Já jsem ji do svejch kšeftů nikdy netahal, Jacku.
- O čem to mluví? - O ničem.
Otevři kufr.
- Slibuješ, že se nebudeš zlobit? - Otevři to.
Jo, nic tam není, Henry.
Jenom kalí vodu. To je celý.
Neotvírej to.
- Copak nám nevěříš, mam i? - Otevři ten kufr!
Nemohl jsem tě nechat vyhodit tak dobrej matroš.
Umírá?
Ne, neumírá. Půjdu si s ní promluvit.
- Nech mě. - Hele,
vím, jak mě teď asi nenávidíš,
ale nevěřím, že bys práskla vlastního tátu.
Vůbec mě neznáš.
Znám. A nevěřím, že bys to udělala.
Jsem matka. Mohli by mě zavřít. Mohli by zavřít Henryho.
Nikoho nezavřou.
To nevíš. Nemáme všichni tvoje štěstí.
Snažil jsem se klukovi pomoct. Řekla jsi, že potřebujete pomoct.
A tohle bylo tvoje řešení? Pašovat drogy po celý zemi?
Víš co? Nevím, proč se vůbec starám.
Ty prostě... Neumíš...
Neumíš žít bez toho, že bys byla oběť, viď?
Radši budeš trpět, než by ses na situaci podívala z lepší stránky.
Už jsem skoro měl dost na Henryho školný.
Nebudu platit Henryho školu z peněz za drogy!
Jo, potrestej toho kluka. To je chytrý.
Opovaž se to obracet proti mně. Jsem naštvaná!
To já se tady zlobím. Zklamal jsi mě. Už zase!
Zase? Nevěděl jsem, že to počítáš. Kolikrát to bylo?
Celý moje dětství. Jedno zklamání za druhým.
Nikdy jsi nic nesplnil. Tati, nikdy jsi nic nesplnil. Ani jednou.
No, žiješ, dejcháš. Rozhodně jsem tě nezabil.
Díky, žes mi poskytnul základní potřeby, tati. Díky.
Jídlo a voda byly skvělý.
- Díky! - Přestaň hrát divadýlko.
Ty o tom nemáš tušení, viď?
Kolik času jsem strávila čekáním, kdy už se konečně objevíš.
Mizel jsi na dlouhý týdny,
nikdy jsi nebyl nablízku, když mi bylo smutno.
Nechával jsi mě samotnou, abych se starala o Jojo v tom hnusným bytě.
Celý dětství jsem prožila ve strachu.
Proč jsi tam nebyl? Potřebovala jsem tě, tati.
Slyšel jsi, co jsem řekla? Potřebovala jsem tě.
Mrzí mě, že ses bála.
Prosím tě, řekni mi, že vážně umíráš. Nelhal jsi mi zase, že ne?
Alespoň mi prosím řekni, že tohle je pravda.
Všichni umíráme.
Já končím. Končím.
Mám toho dost!
Odted' si můžeš rozvážet ty svý drogy sám.
Hele, hele.
Víš co?
A najdi si vlastní odvoz do L. A, protože my jsme spolu skončili.
Chováš se jako blázen.
Kvůli tobě nás zavřou.
Víš co, jsi sobec.
Jsi naprosto neschopný myslet na někoho jinýho, než na sebe.
Možná bys byla šťastnější, kdybys to taky uměla.
Nebyla bys pořád tak strašně zoufalá.
- Dědo. - Ne.
Ty se do toho nepleť, Hoighte.
Tvoje matka přišla o racionální uvažování.
Neříkej mi, jak se mám cítit.
Ty už mi nikdy nic neříkej.
Zlobím se a už kvůli tobě nehodlám krejt žádný lži.
- Mami. - Henry, to je v pohodě!
Tamhle jede policajt.
Ježíši Kriste.
Posbírej tu trávu!
- Dobře. - Seber to!
- Klídek. - Posbírej tu trávu!
- Seber to. - Zůstante v klidu.
- Ježíši. Honem. - Nevyváděj.
- Pomalý pohyby. - Henry, dej to dovnitř.
- Dej to do auta. Henry! - Pomalý pohyby.
Jenom... Tati, nastup si.
To je moc pomalu.
Nastup si!
Tak dobře.
Zavři kufr!
- Nacpi si to do kalhot. - Nemám tam místo.
- Přestaň to tu házet. - Tohle taky.
Smrdí to tu jako na koncertě Grateful Dead.
Dobrý den.
Řidičský a technický průkaz.
Jistě.
Děje se něco, strážníku?
Můžete mi říct, co jste tu dělali kolem auta?
Jistě, ty pleny.
Otcovy pleny vylétly oknem, tak jsme zastavili, abysme je posbírali.
Má rakovinu.
Otec má rakovinu. Je na tom moc zle.
- Všechna ta zvířata jsou vaše? - Ano.
To vzadu je váš syn, jak se směje?
Je to můj syn, ale myslím, že pláče.
- Sakra. - Tohle je číslo mýho právníka.
Sakra!
- Dej mu vědět, kam mě pošlou. - Já půjdu s tebou.
- Ne. To ne. - Jsem tvůj parťák.
Ty drž pusu. Nic jsi nevěděl.
Když se toho budeš držet, bude to v pohodě.
A co já?
- Laura Jaconiová? - Ano.
Prosím, vystupte z auta.
- Děje se něco, strážníku? - Prosím, vystupte z auta.
Počkejte.
Než ji seberete, dovolte, abych to vysvětlil.
Celé je to nedorozumění.
Vážně?
Vysvětlíte mi, proč neplatí pokuty za parkování?
Pokuty za parkování?
Dělá to víc než 3 000 dolarů.
To se nedá vysvětlit. Je to kriminálnice. Zabásněte ji.
Tady ji máme. Narušitelku zákona.
To mě baví, Lauro.
Jak může Sausalito klidně spát,
když ví, že taková chladnokrevná kriminálnice, jako jsi ty,
je zpátky na svobodě?
Tak jsem nezaplatila pár pokut.
- No a co? - Pár pokut?
Nezaplatila jsi jedinou od roku 1983.
Co jsi myslela, že se stane?
Nech toho, tati. Nemám náladu.
Hele,
pověz mi pravdu.
Nebylo to vzrušující?
NÁRODNÍ PARK PFEIFFER BIG SUR
Tohle je poslední zastávka, tati. Zbav se toho.
To mám v plánu.
A můj nejlepší klient udělá díky tobě životní kšeft.
Jestli se snažíš vzbudit ve mně pocit viny za to,
že jsem syna uchránila před pasťákem, tak to nefunguje.
Kolik plen potřebuješ?
Dojdu si pro ně. Udělám to sám.
Dávej na mámu pozor, jo?
Chováš se jako pí...šťalka.
Teď už s náma nikdy nebude chtít bydlet.
Nikdy by s námi nebydlel, Henry.
Sakra.
Musím to vzít.
Ahoj. Jo.
Jasně.
Jedno po druhým, Sofie.
Jacku, tak rád tě vidím, kamaráde.
Páni.
- Pojď dál. - Už jdu.
Víš co, otevřu láhev pětadvacetiletý Macallanky.
No teda.
Schovával jsem si ji pro někoho, kdo si ji zaslouží.
Nalej mi ji do kelímku s víčkem. Dcera sedí našňupnutá v autě.
- Nechce jít dál? - Trucuje.
Nevím, co jsem jí udělal.
Asi že jsem jí chtěl pomoct.
Moje dcera Jennie se mnou nepromluvila od chvíle,
kdy jsem jí zapomněl poděkovat na Glóbech v devadesátým třetím.
Bylo jí devět, Jacku. Ježkovy voči.
- Tak půjdeme rovnou k věci. - K věci. To si piš.
A tady jsou mergle.
- Jak se máš, Jacku? - Nevím.
Asi je načase jít do důchodu.
To je v tomhle domě zakázaný slovo. Zvlášť, když se mluví o Jacku Jaconim.
Přemejšlel jsem o tom. Strávit trochu času s rodinou.
Jsou hrozný, ale nemůžou si pomoct.
Její oslava nebude katastrofa, Sofie. Slibuju.
Já...
Uklidni se, prosím. Žádám tě jako kamarád ka.
Měj ve mě důvěru.
Dej mi pár dní, abych to vyřešila.
Trueina oslava bude perfektní. Slibuju.
Ne.
Já vím. Omlouvám se, že jsem tě zklamala.
Ne, nečekám, že mi na to půjčíš peníze.
Já vím.
Chceš, aby zavolali poldy? Ztlum tu pitomou muziku.
Jestli se něco podělá, začni střílet.
Pospěš.
- Myslíš, že jdou po dědovi? - Nevím.
- Neměli bysme zavolat policajty? - Nemůžeme zavolat policajty.
Co když ho zabijou?
Tohle jsem ti chtěl říct.
Myslím si, že jsi slušnej chlap.
Myslím, že máš dobrý srdce.
To darebáci občas potřebují slyšet.
Masérka.
Určitě tu nechceš zůstat? Namasíruje ti cokoli kromě péra.
Odkdy si Joey Carlisle musí platit ženský, aby na něj sahaly?
Od tý doby, co mi chlupy v rozkroku zbělely.
Už jdu.
Překvapení, sráči. Ruce vzhůru.
Otoč se. Otoč se. Ruce vzhůru.
Dělej, kurva.
Ruce vzhůru!
Ježíši Kriste.
Jdi! Ke zdi. Dělej.
Kdejsou naše prachy? Kde jsou prachy?
- Kde jsou prachy? - Nevím. Jsem sjetej.
Jsou tam hle na pultu.
Jsou tu.
Tak jo, svlíkněte se.
- Co? - Slyšel jsi mě.
Sundejte si košile. Aspoň si sundejte košile.
Proč si mají sundávat košile?
Mohli by pod nima mít pistoli, debile.
- Nemáme. Nebojte. - Otoč se!
Řekni jim to znovu.
Nehejbat se. Sakra!
Řekl jsem nehejbat se!
COOPER je borec
Coopere.
Ne.
Jo.
Na botě máš napsáno "Cooper je borec".
- Nejsem Cooper! - Říkal jsem ti, aby sis je nebral!
Nevěděl jsem, že tak dobře vidí.
Jenom můj vnuk by byl tak pitomej,
aby si myslel, že mu takovýhle divadýlko vyjde.
- To ne... Já jsem... - Tvůj vnuk?
Jo. Jo, můj vnuk.
Držte všichni huby!
- A tohle je jeho kámoš? - Asi jo.
- Nevěděl jsem to. - Já si ty boty nevzal!
- To byl tvůj nápad! - Co se tu sakra děje?
Přepadli tě prepubenální usmrkanci?
Proč jsi to musel zkazit, dědo? Proč vždycky musíš zkazit každou srandu?
Proč jsi nás prostě nenechal vzít ty prachy? To přece...
Opovaž se ublížit mýmu tátovi, hajzle!
Do prdele!
Zatraceně.
Ty hajzlíci by nás tu nechali umřít.
Co se tu stalo?
Zlato, zachránila jsi nám život.
Jo.
Jak jenom...
Jak jenom se ti odvděčíme?
Panebože, jsem ráda, že jsem tu byla.
To bylo úžasný. Viděli jste, jak zdrhali?
Jo, vyběhli jak dva podělaný kluci.
Myslíš, že se vrátí?
Radši bysme odsud měli vypadnout, protože ti byli určitě z kartelu.
- Z kartelu, jo. - Vážně z kartelu?
- Jo. Z drogovýho kartelu. - A mě se báli?
Vpadla jsi sem jako šílenec
s tím lukem a šípem.
I já jsem se tě bál.
Ne. Prosím.
Vydržte chvilku.
Jo, Sofie, tohle není vhodná chvíle.
Jo.
Víš co?
Žádnej bílej tygr nebude, jasný?
Jo, nezamluvila jsem ho.
Víš proč? Protože vyhynuli
a těch pár, co na světě zbylo, nechce strávit den
s tebou a tou tvou rozmazlenou nánou,
takže si to zařiď laskavě sama, jo?
A víš co ještě?
Nejsme kamarádky. Ne, nejsme.
Nejsme kamarádky od chvíle, kdy jsem
musela nosit tvoje striptérský hadry
do všech sekáčů v Seattlu, takže...
Naser si, bejvalá kámoško!
Hollywood PŘÍŠTÍCH 7 VÝJEZDŮ
Ahoj!
Tati.
Jaká byla cesta?
Tvoje sestra vyděsila členy drogovýho kartelu a zachránila mi život.
Výborně, Laura-San.
Hádej, kolik mě stál tenhle obraz.
Máš pravdu. Byl zadarmo.
Kamarádi ho našli v popelnici v psím parku
a napadlo je, že se mi bude líbit.
A tak mi ho ukázali, a já: "Jo, je super."
Kdo by nechtěl tak dojemnou olejomalbu
psí mámy, která pomáhá svým štěňátkům přes potok?
Spousta lidí.
Minimálně ten, kdo ho vyhodil.
No...
Není to žádnej hotel Waldorf Astoria.
Dovol, abych tě tu provedla, než budeš kritizovat svůj novej domov.
- Jo. - Dobře, takže... Promiň.
Tady cvičím pilates
asi tak jednou týdně.
Tady si dávám kávu. Mňam.
Tohle je můj báječnej spolubydlící Fritz, taky prodává marihuanu,
takže si budete mít o čem povídat.
- Papá-san. - Ne.
A tohle je teď rodinná postel.
Koho by napadlo, že my čtyři,
se čtyřmi psy, budeme spolu v rodinný posteli?
Mohlo by to být lepší?
- To doufám. - Tati, no tak.
Zabereš jí polovinu garsonky.
Snaží se na to dívat z tý lepší stránky.
Tu já teda nevidím.
Lauro, možná vím, co by taťku rozveselilo.
- Ne. - Jo a jo.
- Ne. - Ale jo.
Tak dobře.
Dobře, tati.
Pamatuješ ten večer, kdy jsi prohrál 60 000 dolarů
kvůli špatný sázce na Super Bowl a my jsme ti udělaly představení,
aby ti to nebylo tolik líto?
- Což nepomohlo. - I když tehdy
bylo vhodné tančit
- v prádle... - To nebylo.
Dnes budeme oblečené.
Můžeme, Fritzi?
Můžeme? Světla.
Fajn.
To bylo dost vlažný.
Tati, co musí člověk udělat, aby na tebe udělal dojem?
Musím zachránit život nebo vyléčit rakovinu?
Mám zabránit znásilnění?
No, to by mě ohromilo.
Nejsem superhrdina, tati, jasný? Jen obyčejná 35 letá ženská.
Jdu do svýho pokoje.
S dovolením.
Nenašlo by setu něco kjídlu?
- Co to s tebou je? - Nic.
Mně to tak nepřipadá.
No, ty
mě vezeš přes celou zemi, jen aby ses mě zbavila.
To si myslíš? Že se tě chceme zbavit?
To jsi mě rovnou mohla strčit do jinýho důchoďáku.
Chtěljsi tam jít. Sám sis to vybral.
Byla to moje jediná možnost.
- Nebyla to jediná možnost. - Mám hlad.
Mohl ses aspoň malinko snažit. Mohl jsi zůstat u nás.
Dodržet aspoň jedno malý pravidlo.
Tohle je jediná věc, kterou můžu udělat na svou obranu.
- Před čím? Před kým? -Já mám vážně hlad.
- Před tebou. - Takže teď jsem sériovej vrah?
Ne, jen člověk, kterej mi dokáže nejvíc ublížit.
Já mám sakra hlad!
Vážně, lidi, už si to vyříkejte.
Potřebuju jíst.
Chcete si objednat?
Dáme si jedno od každýho.
Od každýho?
Jo, jednu porci od každý položky na jídelníčku.
Kluk se potřebuje najíst.
Jedna objednávka, míchaná zelenina!
"Když přicházejí těžkosti, nechodí po jedné,
"ale v celých zástupech."
Panebože.
Moc se netěš.
Tomu říkám prostřenej stůl.
Na jídelníčku měli humra?
Je pryč.
Já vím.
Vzal si auto.
Nechal ti tohle.
Co se děje? Sestra-San, pojď sem. No tak.
No tak, neplač.
Vždycky jsem věděla, že tu nezůstane.
Ale těšila jsem se, že uvidím tebe a Henryho.
Bylo by to mnohem jednodušší, kdyby to byl hajzl.
Víš co? Je to hajzl.
Cítím se stejně hrozně, jako když jsme byly malý.
Mysli na to, jaký to je pro něj.
Tady má dvě dospělý děti,
mega úspěšný, úžasný, skvělý tanečnice.
A přesto se rozhodne, že bude s dětmajinejch lidí.
- Kdo jsou děti jinejch lidí? - Všichni ostatní.
- Co ti dal? - Marihuanu v ceně 20 000 dolarů.
A Slepýho pudla.
A co tobě?
To jsou peníze na Henryho školný.
Sakra, co řeknu Henrymu?
Já už to vím.
Jsme v jednopokojáku.
Jsi v pohodě?
Asi mi už došlo, proč tolik miluješ zvířata.
Bude to dobrý, Lauro.
Ty to přežiješ, jako všechny ty zvířata, co zachraňuješ.
Jak to, že ty jseš ta rozumná?
Asi jsem vždycky viděla tátu takovýho, jakej je.
Člověk, kterýho máme rádi?
Jo, jen o trošku lepší než náš nejhorší bejvalej kluk.
To je tak smutný.
Nikdy nebudeme zajímavější než tátova dobrodružství.
Vždycky jsem si myslela, že kdybych mohla bejt jako Debbie Gibsonová
nebo Tiffany nebo Robert Smith z The Cure, pak možná...
Jo.
Ale to nejde, takže...
Podle mě jsi zajímavá.
Ať ti nikdo nevkročí do cesty
Ať tě nikdo nezpomalí
- Ó, ne - Ó, ne
- Já musím jít dál - Tak fajn.
Mně nikdo nevkročí do cesty
Mě nikdo nezpomalí
- Ó ne, ó ne - Ó ne
Já musím jít dál
Tady. Vrať se.
Tohle je asi ono. Tady.
Jo, tady je to.
Můžeš mě očistit? Rychle.
Jo, jasně.
Ještě z rukávů.
- Vrátím se za pět minut, jo? - Dobře.
Ahoj.
Pěkný auto.
- Díky. - Pěkný štěňátka!
- Ahoj. - Ahoj.
Stýskalo se mi.
Jo, stýskalo.
- Tolik se mi stýskalo. - Jo, jí se taky stýskalo.
Pěkný nosítko.
Pro nejlepší jen to nejlepší.
Měla se dobře?
Jo, zavedli jsme si postup.
Jíst, spát, kakat, a znovu.
Moc ti děkuju.
Říkal jsem si, že bych...
Mohl bych si ji ještě pár dní nechat,
aby sis trochu odpočinula.
Zamiloval ses do ní, viď?
- Jasně. - Dostala mě.
Nespal jsem dýl jak 45 minut v kuse,
takže mám asi zamlženej úsudek, ale...
Ten zmatek se mi vlastně líbil.
No tohle. Mluvíš jako hotovej psí zachránce.
Tak co výlet?
Bylo to... dobrý.
To, co děláš pro ty zvířata, je podle mě úžasný.
Oni pro mě dělají víc. Já je jenom krmím, když mají hlad.
Takže v pátek?
Naše rande?
Jo?
Jasně.
Jo!
Jo.
Aspoň máme peníze na soukromou školu.
To je super, ne?
Jo.
Je mi to tak líto, Henry. Nevím, co mám říct.
Vím, že jsi zklamanej.
Ale to bude dobrý.
Jo?
Je mi líto, že mi to dřív nedošlo.
Co je to?
FBI! Otevřete!
Ježíš. Sakra.
Musel nám nacpat nějakou trávu do tašek.
- FBl! - Sakra!
FBI! Otevřete!
Bože. Sakra. Kurva.
- Do prdele! - Co budeme dělat?
- Běž... - FBl! Otevřete!
Všechno, co najdeš, spláchni, jasný?
Já nevím, vyhoď kufry z okna.
- Pospěš. Běž. - FBl!
Otevřete, nebo vyrazíme dveře!
Vy sralbotkové. Slyšel jsem, jak tam lítáte.
"Všechno spláchni!"
Propánakrále.
Nemohla bys bejt zločinec, ani kdyby na tom závisel tvůj život.
Byl jste velmi přesvědčivý.
Co to děláš?
- Tys sem přijel? - Jo, odjel jsem včera.
Ano.
Moje místo je u vás dvou tragédů.
Ty tu chceš bydlet?
S námi?
Nevím, jestli se dokážu změnit, ale...
Rozhodně
bych to chtěl zkusit.
No, měl bych si trochu užít podzim života.
Já...
Nechal jsem se inspirovat Gándhím.
Kdo to je?
Gándhí.
Našel jsem ho v popelnici.
Chápete, že někdo vyhodí takovýho fešáka?
Dobrýtro.
Tys byl na nákupu?
Kluk by umřel hlady z toho, co máš v ledničce.
Taky jsem mu nachystal svačinu.
Joint a jablko?
Říkal jsem si, že mu to pomůže najít si kamarády.
Vypadá to, že sis našel panu pěknejch ubožáků.
Na srazu absolventů budeš za hvězdu.
Ty mě teď budeš vozit do školy?
Mámě přijde vhod, když se pár dnů pořádně vyspí.
Tvrdě maká, jestli sis nevšiml.
Takže mě taky vyzvedneš po škole?
Rozhodně nepovezu nikoho z těch magorů.
Jacku, já...
Tohle jsem ti nakreslil.
To je tvoje duše.
Překlad titulků: Markéta Demlová
www.Titulky.com