Ahoj, Kristiane.
"Ti, kteří jdou na smrt, tě zdraví."
Ušetři mě keců o tom, jak dobře vypadám, prosím tě.
Neboj, vypadáš děsně.
Rád tě vidím, Kristiane.
Co říkají doktoři?
Chceš vědět, jak mi je,
nebo jestli je ředitelská židle volná?
Mám plný ruce práce s Giselle.
Všichni ti mladí a nadějní se můžou přetrhnout.
Brousí si zuby na mý místo.
Dneska ale asi neumřu.
Za půl hodiny začínáme.
Díky tobě vypadal vždycky dobře. Jako tanečník jsi za moc nestál.
Jako choreograf jsi ale třída, to se musí nechat.
Náhodou jsem viděl DVD s tou malou věcí, co jsi dělal v San Franciscu.
Nádherná práce. Měl jsem v očích slzy.
Vítáme vás.
S hrdostí představujeme dvě hvězdy. Jednu z nich jsme sami vychovali.
Stály nás majlant, ale jsme přesvědčeni, že za to stojí.
Darling Melanderová a Frans Tibling. Prosím, jsou vaši.
Jaké to je, být zase tu?
Je to ohromně silný pocit.
Tady jsem začínala. Je mi, jako bych se vrátila domů.
Ráda bych poděkovala Dánskému královskému baletu za pozvání.
Přicházím s hlubokou pokorou a nemůžu se dočkat, až začneme.
Dobré ráno.
Giselle... První jednání je snadné.
Je jasné, že Giselle je vesnická kráska.
Pak přijde princ Albert převlečený za venkovana.
Poplete jí hlavu, svede ji a opustí.
Giselle se v téhle verzi probodne jeho mečem a umře.
Druhé jednání je temné. Prince hryže svědomí.
Vrhnou se na něj víly.
Giselle ale vstane z mrtvých, odpustí mu a zachrání ho.
Albert nachází klid.
Zápletka je divná, ale pocity, o kterých vypráví, divné nejsou.
Když někoho milujete...
Když se vám zdá, že se rozpadáte... Když něčeho litujete...
Když máte výčitky svědomí...
To všechno patří k lidství.
Říká vám to něco?
Dobře. Pojďme tančit.
Zdravím!
Prý mi pomůžete, když mám bolesti.
Jak silný bolesti?
Fentanyl, Vioxx...
Je to pěknej hnus!
-Já to miluju. -Uzenej tuk a dusitany.
-Mluví z tebe Švéd! -Zabalený v prasečí řiti.
No a co?
Miláčku, jsi cítit prasečí řití.
Miluju tě.
Hezký. Tady jemný paže! Skvělý.
Podívej se na ni. Jo, takhle.
Rychlejší battement!
A plié.
A Dee. Měkčí paže, Dee! Tak to má být.
Dobře. Ještě víc zlehka.
Buď lehká jako vzduch.
Děkuju.
Teď na konci to bylo moc hezký.
Dej najevo hlubší smutek, měla by z toho dýchat hlubší láska.
-Dává to smysl? -Jo.
Vezmeme to znovu od Albertovy verze.
A ty, Dee, se budeš celou dobu vznášet ve vzduchu.
Nohy zkřížený v pozici.
Jo, to je lepší.
Musíš cítit touhu. Dobrý.
Ještě měkčí paže, Dee. To je ono.
Asi musíme zavolat taxík.
Zavolejte taxík.
Počkej!
Pojď.
Otevřete dveře!
Nemůžeš si sednout?
Omlouvám se, že to tak dlouho trvalo.
Prosím, řekněte něco.
Určitě máte bolesti už dlouho.
-Jsem baletka, takže... -Některé bolesti musíte brát vážně.
Řekněte to na rovinu.
Chrupavka stehenní kosti je opotřebená.
A na kloubu pod chrupavkou se vám udělaly cysty.
Co s tím můžete dělat?
Cysty na kloubu jsou známka trvalého poškození.
Jedna možnost je rozsáhlá operace, trochu by vám ulevila, ale...
Vy mě neznáte. Nevíte, jak tvrdohlavá jsem.
Dneska lidi přece dostávají nový klouby jako na běžícím pásu.
-Je mi jasné, že je to pro vás rána. -Tak vám je to jasný, jo?
Napij se... Jen pij.
Giselle doděláme.
Ještě nejsem odrovnaná.
Znám svý tělo, dokážu s ním pracovat.
Nikdy ses o těch bolestech nezmínila.
Proč jsi mi nic neřekla?
Dee?
Pořád mě všechno bolí, není to nic novýho.
Takhle to ale nebolívalo?
Bolelo to v krajních pozicích, v battementu a v provazech.
Jinak mě to jen tahalo a jako by to uvnitř klouzalo...
Jako by to klouzalo...
Proboha, Dee, máš kostní cysty!
Už se cítím líp.
Zdaleka to nebolí tak jako včera.
Jen to odložíme o deset dní, jo?
Vidíš, můžu došlápnout.
A chodím.
Vidíš? Stoupám na ni celou vahou. Dva týdny.
Poprosím Kristiana, aby to odložil.
Nic se odkládat nebude. Nemůžeme si to dovolit.
-Končíš, vezme to za tebe Polly. -Nic víc říkat nemusíš.
Opotřebovaná chrupavka, kostní cysty. O tom se nediskutuje.
To je dobrý. Fakt už nemusíš nic říkat.
To je dobrý. To stačí.
Myslela jsem, že do důchodu půjdu nejdřív za osm let.
Že budu hrát čarodějnice a matky, ty jsou vždycky v kurzu.
Promiň.
Za co se omlouváš?
Že tě nedokážu politovat.
Tak to je vzájemný.
Naše nová Giselle.
Takže...
Beatrice vyvěsila seznam, kde se dočtete,
za koho budete zaskakovat, když má Polly novou roli.
Zbytek dne máte volno.
Skutečně se nedá nic dělat.
Chápu, že potřebujete tančit.
Nemyslíte na nic jiného než na tanec na té nejvyšší úrovni.
I když se necháte operovat, nevidím žádný způsob, jak u tance zůstat.
Chci vás před tou operací varovat.
Je téměř vyloučené, že by vám pomohla.
Naopak existuje reálná možnost, že by vám přitížila.
Tento zoufalý krok by vám podle mého názoru mohl uškodit.
Dee?
Pomoz mi ven.
Chceš se radši vrátit do New Yorku?
Vykašlu se tu na to.
-Vrátíme se, chceš? -A co tam budeme dělat, Fransi?
Přestaň... Přestaň mě litovat!
Děláš přece na představení. Máš práci.
Nemůžeš se tu poflakovat a litovat mě! S tím je konec!
A jestli mě opustíš, zabiju tě.
Tak jo...
Po čem toužíš? Jmenuj mi něco, po čem toužíš.
Po lásce.
Kde bys tančila nejraději?
-V New Yorku. -Dobře.
-Ve kterým divadle? -V Metropolitní.
To je ono! Všimla sis, co se právě stalo?
Co se ti blýsklo v očích, když jsi řekla New York? To je ta touha.
Natáhni paže! Dobře. Sleduj ruku pohledem.
Delší ruce. Battu musí mířit ven.
To je ono. Dobře.
V arabesce se musíš natáhnout. Dlouhý paže.
Paže v arabesce.
Další.
Tady to prodluž. Sjedeme to sólo od začátku.
Dynamickej skluz.
Lepší... Lepší!
Battu musí být rychlý... Dobře.
Noha vede celý tělo.
Děkuju. Dáme si desetiminutovou pauzu.
-Ahoj. Jak ti je? -V pohodě, díky.
Ahoj.
Není špatná.
Vyzařuje čistotu. Má grácii. A je moc krásná.
Ale?
Je trochu mechanická. Nebudí ve mě skoro žádný pocity.
Mluvíme tu o mojí Giselle, a přitom nic necítíme.
Můžeme se na ni mrknout spolu.
Oukej.
Dobře, Polly. Pro dnešek to stačí.
Mohli bysme si ještě jednou zkusit to piqué manege?
Nekontroluj se při tom tolik. Tanči trochu divočeji.
Myslím, že se držíš moc zpátky.
A vyšší passé. Nezapomeň zapojit záda. Ano?
Ještě jednou, a to manege víc zeširoka.
Kolik je hodin, Fransi?
Nebude to fungovat.
Nic z toho, jak jsme Giselle dělali, nefunguje.
Ty bys zahrála sexy Giselle, co má jiskru, ale blbá Polly...
Ona jen skáče! Vůbec se nevznáší. Není ani trochu jako ty.
Nemám čas ji dostat tam, kam potřebuju.
Postarám se o to, aby se tam dostala.
Udělám s ní takovej boot camp.
Myslíš, že to nedokážu?
-Ale jo, ty to dokážeš. -Podle mě může bejt výborná.
Fakt si to myslím.
Tak jo. Projdu to s ní na prvních zkouškách a pak si ji vezmeš ty.
-Oukej? -Oukej.
Máme dohodu. A teď pojď spát.
Půlku prášku na spaní?
A dej si načas, všechno to vnímej.
Všechno je neskutečný, všechno se ztrácí v mlze.
Nepoznáváš ani vlastní matku.
A... pak si vzpomeneš na lásku.
Dopředu, dopředu...
Vzpomeneš si na tu kytičku.
Ubírej, pořád míň a míň. Na kroky zapomeň.
Má tě rád... Nemá tě rád...
Cítíš smutek. Musíš odtud pryč.
Nemůžeš to vydržet! Chceš se ztratit, zmizet.
Vtom uvidíš meč!
Děkuju.
Musíš vyjádřit, co ten meč znamená.
Není to jen rekvizita, co se povaluje na scéně. Nic tam není jen tak.
Co v tom meči vidíš? Každičkou chvilku musíš prodchnout životem.
Musí to přicházet zevnitř. Já to z tebe musím cítit.
Musíš... se ponořit do tý chvíle,
kdy se nic neděje, a přitom se to zrovna tehdy všechno odehraje.
Giselle se zmítá...
... mezi šílenstvím a prozřením,
... mezi úsměvem a katastrofou. Právě to musíš cítit.
A touhu... po tom, co bylo... a...
Jsi v pohodě?
Proč se ptáš?
Musí to pro tebe bejt těžký.
Řekněme, že jestli chceš něco cítit, prožiješ to tancem, ano?
Podívej se na mě. Teď sestoupíme do temnoty.
Svět se ti rozpadl. Princ tě využil jen pro zábavu.
Vůbec nic neznamenáš. Jsi nicka.
Vezmeme to od toho obratu.
Mám na tebe chuť.
Takhle to nejde. Musím si lehnout.
Au, takhle jsi moc těžkej.
-Takhle je to dobrý? -Jo.
-Co se děje? -Počkej.
-Já nemůžu. -Líbej mě.
-Počkej. -Ne, líbej mě.
Dáme si malou pauzu.
Rozpadá se jí celej svět a my to musíme cítit.
Vezmeme to od okamžiku, kdy se otočí.
Ano?
Otáčí se pomalu.
Pomalinku.
Všechno vypadá neskutečně...
... a zastřeně.
Nepoznává vlastní matku.
A pak si vzpomene na lásku.
Na tu květinu.
Neustále se zmítá mezi protichůdnými pocity.
Co se děje?
Copak?
Nikdy nebudu tak dobrá jako ty.
Ty ale nejsi já. Nemáš být jako já.
Zkus to znovu. Od toho obratu.
Začínám bejt pěkně unavená.
Pěkně unavená, jo? Ty jsi pěkně unavená, jo?
Víš, co mám chuť udělat?
Nejradši bych ti uřízla nohy a tančila na nich sama. Unavená!
Kristian uměl soubor vybičovat k výkonu. V tom byl fakt dobrej.
Všichni jsme z něj měli staženej zadek.
Často jsem se odbíhala vybrečet na záchod.
Dokázal mě ale zformovat. Díky němu jsem v tanci rozkvetla.
Teď je po všem. Už nejsem nic.
Vím, že to není to samý.
Ale znamenáš toho pro mě hrozně moc.
Pracovat s tebou... je úžasný.
Děje se toho tolik!
Jsi skvělá!
Přesně tak. Takhle se musíš cítit.
Ten pocit si zapamatuj a zítra si ho přines na zkoušku.
-Můžou být víc vidět záda? -Ano.
Nebude to moc volný v ramenou?
Jsou to vesničanky, nebo coury?
Teče ti krev z nosu.
Klid, poteče mu až do premiéry.
Je to přízrak. Duch, kterej hledá tělesnou formu.
Touží znovu po životě, chce cítit, jak mu buší srdce.
Je neklidnej, plnej úzkosti. Nesmíš ho přikrašlovat.
Zase ti teče krev z nosu.
Myslím, že něco mám.
-Tumáš. -Díky.
Vím, jak ti je.
Ne, nevíš.
Cítíš se svlečenej do naha, tupej, vyděšenej, zmatenej...
... natvrdlej, trapnej.
Jsme moc rádi, že tě máme.
-Kdo "my"? -Celej soubor.
Myslíme si, že máš koule. Že se nebojíš riskovat.
Mně se líbí, že to nebude moc upjatý. Podle mě to bude skvělý.
Můžeme si udělat poznámky?
-Dík. Tak zatím! -Děkuju.
-Co je? -Co jako?
Vypadáš tak...
Jen jsem se zeptala, jestli si to můžeme zapsat.
-Jo, můžeme. -Jo?
Tak proč mluvíš o tom, jak vypadám?
Nechápu, o čem to tu mluvíme.
Myslím, že nemluvíme o ničem.
Nebo jo?
Musím do kostymérny. Poznámky probereme pozdějc.
Bylo to fajn.
Byla to jen první jevištní zkouška.
Jo, ale myslím, že jsme to s tebou rozjeli fakt dobře.
Mám pár poznámek. Myslím, že se při pas de deux pořád držíš zpátky.
Právě tam vidíme její sílu a odhodlání. Musí ho zachránit!
Je těžký vidět mladou baletku,
která by se mohla ještě zlepšit, ale radši se spokojí s málem.
Myslím, že bys mohla mířit ještě výš. Mohla bys bejt vynikající.
Proto tě nenechám bejt, dokud mi neřekneš, abych přestala.
Jaký poznámky k tomu máš?
Pojďme do malýho sálu.
Dolů, dolů, dolů, dolů.
Pátá, pátá, pátá, pátá! Pojď!
Výraznější épaulement. Dolů! Pátá...
A natáhni... Delší, delší. Nesmí to bejt ztuhlá póza.
Bokem dolů. Nahoru.
Otočka Dlouhý zápěstí! A nahoru.
Paže dolů.
A zabodni, zabodni, zabodni!
Ostrá hlava! Co ty paže?
Na čem jsme se dohodly? Přesně tak. Sluší ti to mnohem víc.
Ještě jednou! Quatre a passé!
-Co se děje? -Bolí mě koleno.
Musíme to dodělat. Nemáš pevný paže.
Máváš s nima jako motýl.
-Frans to tak chce. -Jo, ale tady nemáš vypadat křehce.
Tady do toho musíš dát sílu. Cítit energii, která vychází z hudby.
Důrazný arabesky. Silný quatre. Jo, Polly?
Nejsem si jistá, že to funguje. Když cvičím s tebou i s Fransem.
Často si protiřečíte. Jednou to mám dělat takhle, podruhý zas jinak.
Je to proces. Pořád to posouváme, aby to nakonec bylo to pravý.
-Nakonec to bude fungovat. -Už nevím, co mám dělat.
Ale já vím, co máš dělat. A vím, kam se máš dostat.
Plaveš v technice, plácáš se v pocitech. Jsi uzlíček nervů.
Chvílema se ti to všechno vymkne z ruky. Ale my to zvládneme.
Protože já ti s tím pomůžu, jo?
Klidně breč. Využij to.
Všechno, co jsi ztratila. Smutek. To, co je nenávratně pryč. Využij to.
Tak jo?
Vezmeme to celý znova.
Končíme.
Frans řekl, že Giselle není pomstychtivá.
Vyzařuje křehkost a smutek.
Já si to s ním vyjasním. Bude nadšenej, až uvidí, co dokážeš.
Zbývá jen poslední kousek, Polly.
Pro dnešek to stačí.
To koleno fakt bolí a je oteklý. Musím si odpočinout.
Jsi baletka a premiéra je na spadnutí.
Mně každý ráno trvalo čtvrt hodiny, než jsem dostoupla na paty.
Jednou jsem odtančila celý jednání se zlomenou nohou.
A ty to vzdáš kvůli oteklýmu kolenu!
Chápu, že jsi unavená. Ale fňukání ti nepomůže.
-Ukaž. -Co je to?
Klid, vím co dělám.
Vystrč ho dopředu. Tak je to dobrý.
Tak... a je to. Hokus pokus.
Budeš brát tři ty bílý, nanejvýš dvakrát denně.
A před jevištní zkouškou jeden světle modrej.
Ty malý jsou na žaludek, když ti ho ty druhý prášky rozhodí.
Možná budeš mít trochu zácpu.
Tumáš.
U pas de deux se musí hudba ztišit. Musí bejt o hodně tišší.
Ahoj.
Řeknu jim to, ale ještě mi to připomeň, prosím.
Ahoj. Je to moc dobrý.
-Tak to vyklop. -Polly se rozjíždějí paže.
Zapomíná na ně, jen se tam tak plácají.
Někdy ale odvádí fakt zajímavej výkon.
Ty hromadný scény v prvním jednání jsou skoro dokonalý.
Albert ale musí na Gisellino šílenství reagovat silněji.
Jinak s ním divák nebude v druhým jednání soucítit.
Čau.
Podzimní slavnosti chybí vyvrcholení.
Alex je dobrej, ale Pepe je lepší, a to je škoda.
V tom tanci smrti Polly zkrátka není dost silná. Působí to uboze.
-Děkuju. -Jo.
-Frans je ve formě. -Jo, jasně.
Zrovna jsem se byl podívat v sále. Už není tak paralyzovanej.
Maká. Vypadá to dobře. Co ta baletní škola?
Co s ní?
O schopný učitelky je vždycky nouze.
Můžeš si vybrat kterejkoliv ročník.
Malý i velký třídy. Na cokoliv máš chuť.
Ahoj.
Tak kde jsme?
Myslím, že právě teď je to trochu křehký.
Musím to dát dohromady, aby to fungovalo.
Chceš si o tom povídat?
Jestli jde o Polly, měl bys mi to říct.
Ne, je skoro hotová.
Dneska byla dobrá.
"Dobrá". Byly doby, kdy nám "dobrá" nestačilo.
Vždycky jsme zatnuli zuby a makali, abysme se dostali ještě o kousek dál.
Na zbytek zkoušek si Polly vezmu na starosti sám.
Moc jsi nám pomohla. Děkuju.
Tak jo.
Kdybys měl zase nějaký trable, budu tady.
Co to děláš? Polly teď má bejt na scéně.
Dej nám jen půl hodinky.
Zkoušíme podzimní slavnost, potřebuju ji tam! Půl hodinky nemám!
Sám ale asi vidíš, že tvoje Giselle...
... vypadá trochu popleteně, když má zachránit prince.
Dobře. Dík za postřeh, Dee.
Jak jsem řekl, odteď budu s Polly zkoušet jen já. Pamatuješ?
-Druhý jednání ještě nemá zmáknutý. -Přestaňte!
Děláme na představení, do prdele!
Děkuju, Dee. Zatím nashle. Jdi domů. Od Polly ruce pryč!
-Mám dát od Polly ruce pryč? -Jo.
Vypadá to, že taťka je naštvanej a zklamanej.
Taky si nemyslím, že má v popisu práce do mě cpát všechno možný.
Dala mi tyhle prášky a do kolene mi píchla kortizon.
Řekla jen: "Hokus pokus."
Na scénu. Okamžitě.
Pojď sem.
Musíš ve všech pozicích prodloužit záda a natáhnout krk.
Krk ti mizí mezi rameny. Nevypadá to ani trochu elegantně.
Vypadáš jako mrzák. No tak! Dlouhej krk.
Épaulement. Nahoru.
Ale no tak! Výš! Ještě výš!
Občas to musí trochu bolet.
Není ti nic?
Možná budou brzy potřebovat novýho uměleckýho ředitele. Kdo ví?
-Myslíš, že bych se měla přihlásit? -Tebe jsem nemyslel.
Pochybuju, že by na to Frans měl koule.
Frans umělecky roste. Sledoval jsem ho v sále.
Koule mu každopádně rostou. Ty sis toho nevšimla?
Úžasný.
Proč se za mnou někdy nestavíš v kanclu?
Co bych tam dělala?
Mohli bysme pokecat o starých dobrých časech.
To zní slibně.
Máš na práci něco lepšího?
Ahoj.
-Co to děláš Polly? -Cože?
Co jí to děláš?
Polly, Polly, Polly. Můžeme do prdele mluvit o něčem jiným?
Zeptám se ještě jednou. Co to děláš, Polly?
Já jí něco dělám?
-Tak co jí to děláš? -Baletky mívají bolesti, Fransi.
-Vážně? -Jo.
Nebo prostě nejsou dost ctižádostivý.
Bolavý koleno. Aby se chudinka neposrala!
Teď přijde historka o tom, jak jsi tančila celý jednání se zlomeninou?
Máme teď o baletky starost, že ano?
Nemůžu si dovolit ztratit další.
Ne. A chceš to nejlepší. Jen to nesmí nic stát!
Poslouchej mě. Konečně to do sebe začíná zapadat.
To je dobře.
Mám to představení v hlavě. Právě teď se zhmotňuje. Věřím tomu.
Děkuju ti za to, co jsi s Polly dokázala. Myslím to vážně.
Ale odteď ji necháš bejt. Dej si zpátečku!
"Zpátečku..."
-Jdu nevhod? -Ne.
Tak se přece posaď.
Mám teď tolik času!
Jo, máš štěstí.
Dokonce uvažuju, že sepíšu paměti.
"Baletčiny memoáry".
Jako když jsi mi tenkrát dal tu přezdívku, to je hezká historka.
"Ty nejsi žádná Diana. Ty jsi Darling!"
Byla jsem tvůj Darling. Patřila jsem ti víc než druhejm.
Jo.
Nedělal jsem nic, co jsi nechtěla.
Byla jsem do tebe blázen.
Všechno jsem to nasávala jako houba.
Všechno, co jsi říkal o lásce, o tanci, o životě.
"My netančíme, my milujeme."
Když jsem zjistila, že to vykládáš i ostatním, sesypala jsem se.
Trošku sis natloukla. Bez toho nikdo bejt dobrej nemůže.
Mám ti snad poděkovat?
Bylo nádherný sledovat, jak se rozvíjíš, jak z poupěte roste květ.
Vždycky jsem miloval bláznivě.
Díky tomu ses dostala do světa. Všechny velký role. Letěla jsi vpřed.
Taneční mistr se ale baletky nesmí dotknout, dokud jí není osmnáct.
Do tý doby je to... Nesmí se to.
Nedělal jsem nic, co bys nechtěla. Je to strašně dávno.
Jo, je to strašně dávno.
Nikdo se mě už nedotýká.
Odstoupíš z funkce.
Řekneš jí, že jsi to zvažoval dlouho a že už nemůžeš dál.
Že se život netočí jen kolem baletu...
... a že máš právo si ten poslední čas užít.
Frans dá dohromady krásnou Giselle.
Přimluvíš se za něj a budeme si kvit.
Odstup z funkce.
Dobré ráno. Omlouvám se...
To je v pořádku.
Co to vyvádíš?
Nazdar, miláčku.
Kde jsi byla?
Promiň.
Zavoláme si pokojovou službu? Pokojovou službu, prosím!
-Přestaň! -Nech mě bejt.
A co ty? Co jsi dělal celej den?
Ahoj. Je to krásný, Polly. Myslím to vážně.
Vím, že se do toho nesmím plést, už ale ani nemusím.
Bylo to moc hezký.
Děkuju.
Chci ti říct, že jsem vděčná za to, co jsi pro mě udělala.
Děkuju.
Posunula jsi mě o dost dál.
Taky jsi tvrdě makala.
Zítra to půjde jako na drátkách.
Všichni vypadají hrozně spokojeně.
Frans i celej soubor.
Všichni mě chválí.
Jsi fakt dobrá. Dost dobrá na to, abys v Kodani tančila Giselle.
Prostě tancuj a užívej si to, jo?
Obecenstvo to stejně nepozná.
Budou tleskat tak jako tak.
Buď to člověk v sobě má, nebo nemá.
Ty to nemáš. Ty nejsi já, takže...
Tfuj, tfuj!
Ahoj.
Řekl jsem, aby ses držela zpátky! Řekl jsem, abys dala ruce pryč!
Je to moje produkce, moje Giselle!
A ty jdeš a zlomíš Polly den před premiérou!
Já jsem ji zlomila? Copak je z porcelánu?
Upřímnost znamená říkat věci tak, jak jsou.
Zapomínáš na to. A zapomínáš i to, komu dlužíš svou kariéru.
Přece mě nemůžeš opustit, Fransi!
Tvůj kloub mě fakt mrzí, ale nemůžeš nás všechny stáhnout s sebou dolů!
Neopouštěj mě!
Tu práci jsi dostal kvůli mně. Byla jsem součástí dohody!
Jdi do prdele!
Fransi...
To já jsem zničená, Fransi.
Jsem zničená.
Co jsi čekala?
Že stáhneme vlajku na půl žerdi? Máme divadlo zavřít?
Nechoď pryč, prosím tě. Nedokážu být sama, Fransi.
Sama to nedokážu.
-Drž se zpátky! -Nechoď pryč!
Do divadla ani nepáchneš. Jestli tě tam uvidím, vyhodím tě.
Už jsi ji měl, co?
Dokonalá klasika! Jsi hnusná svině!
Pojď sem... pojď.
To bude dobrý. Dostaneme se z toho.
Postarala jsem se o nás. Obstarala jsem ti to místo.
-Cože? -Je tvoje.
-O čem to sakra mluvíš? -Bude to skvělý!
Co bude skvělý?
Budeme mít vlastní soubor. Jsem si jistá, že dokážem něco velkýho.
-Dohodla jsem to s Kristianem. -Co to do prdele žvaníš?
Kristian odstoupí. Stačí natáhnout ruku, a to místo je tvoje.
Ty jsi to s Kristianem dohodla?
Nechtěla jsem ti to říkat. To místo je tvoje.
Co tím sakra myslíš, že jsi to s Kristianem dohodla a zařídila to?!
Jen se ti snažím pomoct, Fransi.
Snažím se pomoct.
Nesmíš odejít, Fransi. Milujeme se. Já tě miluju.
-Nemáš v prdeli kloub, ale něco jinýho! -Nechoď!
-Pusť mě! -Miluju tě, Fransi. Nesmíš...!
Oukej.
Vím, že všichni odvedete špičkový výkon. Nemusím tu řečnit.
Prostě si věřte a dejte tomu volný průběh. To je všechno, co chci říct.
Tfuj, tfuj.
Gratuluju. Další úspěch. Nádherná Giselle. Zrodila se hvězda.
A mimochodem, polibte mi prdel.
Ty a Frans. Jděte se vycpat. Seru na svůj odkaz.
Ať Frans o moje místo klidně zažádá,
jestli odstoupím. Je mi u prdele, jestli ho dostane.
Je mi u prdele, s kým šoustáte,
kdo má koho rád a kdo koho miluje.
Dělejte si, co chcete.
Hoňte se za světlem,
protože brzo přijde tma a zejtra po vás ani pes neštěkne.
Všichni tak skončíte.
"Ti, kteří jdou na smrt, tě zdraví."
Je to jedna z nejkrásnějších věcí, kterou jsi kdy udělal, Fransi.
Tys to viděla?
Jo.
Mám chuť jen jít, jít pořád dál a nikdy se nezastavit.
Jestli mě opustíš, zabiju tě.
České titulky Marta Bartošková SDI Media ČR 2018
www.Titulky.com