Myslíš na něj?
SVŮDCE
Vzdávám se.
-Dobrý? -Jo.
Nebudeš brzo rodit?
-Až moc brzo. -Je to tu moc hezké.
-To okolí je fantastické. -Díky, Esmaili.
-Tady by se nám líbilo, viď? -Ano.
-Hledáte bydlení? -Ne, kdepak.
-Je to nádhera. -Taky to trvalo dát to tu do pořádku.
Ale vyplatilo se to.
Hezké.
-Kde budeš dělat? -V Koldingu.
... přemluv je, ať jdou do Koldingu. Uvidíme, co můžeš nabídnout.
Zkusíme to. Chtěli byste je představit?
-Je to úžasné. -Díky.
-Dík za toho... průvodce. -Prohlídku.
To byl hezký den.
Nefunguje to, Esmaili.
Prostě to nejde.
Moc na mě pospícháš.
Já tě miluju.
Jo...
Proč se směješ?
Ne, já na to nemám.
Pořád jsi tady. Nastěhoval ses sem bez svolení.
Dusí mě to.
Já ne...
Vždyť tě ani neznám.
Mám odejít?
Můžeš tu přespat.
Hodíme se k sobě, že?
Tohle nám jde.
Ale to nestačí.
-Haló? -Esmail?
Slyšíš mě?
Jak se máš?
Stýskalo se nám po tvém hlase.
Já vím. Je to komplikovaný. Rozbil se mi počítač.
To nevadí. Nějaké pokroky?
Ani ne.
To nevadí. Víme, že se snažíš.
Peníze jste dostali?
Haló?
Neslyším tě. Haló?
Chybíte mi.
-Esmaili. Dobrý den. Ráda vás vidím. -Já vás taky.
Posledně jste říkal, že jste se nastěhoval k přítelkyni.
Mohli byste sem zajít spolu a sepsat prohlášení
o partnerském soužití?
Nemůžu to napsat já?
-Vy sám? -Ano.
Ne.
Může vás podporovat?
Kdy potřebujete to prohlášení o...
Partnerském soužití?
Co nejdříve, abych vám mohla pomoci.
Esmaili...
Měl byste počítat s tím, že vás můžou poslat zpět to Íránu.
Kdy?
Těžko říct. Možná už za pár měsíců.
Můžeme vám nabídnout konzultaci o repatriaci, jestli chcete.
Ale přijďte sem s přítelkyní a uvidíme.
Děkuju.
Díky za váš čas.
-Cože udělal? -Nepřišel.
-Ale ne! -Taky to nechápu. Na zdraví!
Omlouvám se, ale moc dánsky neumím.
-Podle mě mluvíte dobře. -Díky. Vy taky.
Díky.
Můžu vám koupit drink? Můžu?
Ne, už musím jít.
Rád bych vás ještě viděl.
-Těšilo mě. -Mě taky.
-Chceš jít dovnitř? -Chtěla bych jít k tobě.
Ke mně?
Ke mně nemůžeme.
Tak co s tím?
Začíná se to tu vylidňovat.
Pro tebe určitě není problém sbalit holky.
-Rozumíš dánsky, ne? -Jo.
Já jsem takovej tuctovej chlap.
Takovýho mají doma.
Hledají někoho, jako jsi ty.
Tak proč se tu teď bavím s tebou?
To je fakt.
Hodně štěstí!
Opatrně! A zatoč.
-A teď dolů. -Dobrý den.
Můžeme se protáhnout?
A je to.
Pozor na zeď, až půjdete dolů.
My jdeme nahoru. Jen něco stěhují.
Promiňte! Hej!
-Dcerky bota. -Jo, díky.
-Copak tu není zadní schodiště? -Zase nám upadla bota?
Díky. Mějte se!
Dobrá práce!
-Tak zatím. -Tak se měj.
Johnny, díky moc. Kdykoliv mi brnkni, ano?
-Jasně. -Potřebuju prachy.
-Kam to převedeme? -Do Íránu.
Podepište mi to.
No tak.
Musíme jít.
-Dáš si něco? -Jo.
Do háje. Vůbec vínu nerozumím.
-Ani ho nemám ráda. -To tady nikdo.
Co pijete vy?
-Tohle. -Tohle?
-Já jsem Liv. -Esmail.
-Máš objednáno? -Ne. Tohle je Esmail. Sara.
-Chodíš sem často, viď? -Možná.
Proč?
Mám rád víno.
Jsi z Íránu?
-Mluvíš persky? -Trochu. Narodila jsem se tam.
-Jak dlouho jsi tady? -Přes dva roky.
Koupím ti nějaké víno.
Třeba skleničku...
Jsi tu, abys balil ženský?
-Nejsou tu všichni chlapi kvůli tomu? -Však víš, jak to myslím.
-Tak co si dáš? -Co se děje?
-Můžeme si to zaplatit samy. -Zvu vás.
Co?
-Chci vám to zaplatit. -Ne, abys balil mou kamarádku.
Liv?
Hned to bude.
Čekáme na tebe.
Už musíme jít. Těšilo mě.
-Mě taky. -Tak ahoj.
-Čau. -Čau.
Promiň, myslel jsem, že se nejdřív napijeme.
-Flirtuješ s cizíma chlapama, co? -Vždycky.
Taky jsi to ještě nevzdal?
Dneska je tu docela prázdno, co?
Počkej.
Ráda tě zas vidím.
Promiň.
Ahoj, kotě.
-Myslel, jsem, že je to taťka. -Ne, je pryč. To přece víš.
Obvykle si ho bere chůva, když se probudí, takže...
Ty jsi vdaná?
Ty přece taky někoho máš. Proto nemůžeme k tobě, ne?
Spíš snad?
Co to ksakru děláš?
Amire...
A teď jsi Dán zrovna jako já.
-Pojď, jinak ji neuslyšíme zpívat. -Jo, už bysme měly.
-Ahoj. -Ahoj. Jak se máš?
-Dobře. A ty? -Jde to.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jdu k baru, chcete něco? -Vlastně zrovna odcházíme.
Jdeme na velkou perskou párty.
-Perská párty? V Dánsku? -Ano.
-Jdeš taky? -Ano, pojď.
Ne.
Třeba ti tam najdeme manželku.
Ale musíme si ověřit, že je to Dánka.
-A že to není tvoje kamarádka. -O co tu jde?
-Říkám mu, aby šel s námi. -Jo.
Tak pojď.
-Jdeme? -Jdeme na to.
-Khoresht gheymeh. -Ty to znáš?
Nebo tohle. Ale to bude pálivý, ne?
Hele, co mám.
Dáš si se mnou?
-Tady? -Zapomeneš na problémy.
Tak jo.
Liv tyhle mejdany miluje.
-Ty ne? -Já tu jsem kvůli mámě.
-Tvoje máma je tady? -Neboj.
Ta si ničeho nevšimne.
-Kdy to začne fungovat? -Za půl hodiny.
Dohlídnu na tebe.
Dobře.
Drazí přátelé. S radostí vám představuji
jednu z našich předních zpěvaček.
Prosím o potlesk
pro Leilu Kazemiovou.
To je Sařina máma.
Fakt?
-Jsi rád, že jsi přišel? -Moc rád.
-Není to na mně vidět? -Tady jsi.
-Tak co ty na to? -Byla jsi skvělá.
-Zdravím vás. -Kdo je tvůj přítel?
To je Esmail. Moje mamka, Leila.
-Bylo to krásné vystoupení. -To je od vás milé.
Odkud se znáte? Ještě jsme se tuším neviděli.
Esmail na téhle párty ještě nikdy nebyl. Bylo mi ho líto.
Proč ne?
Nejsem tu moc dlouho.
-Vy tu nemáte rodinu? -Ne.
Co kdybyste někdy zašel na večeři, Esmaili?
Uvařím vám pořádné domácí jídlo. To jídlo tady není nic moc.
To bych rád. Děkuju.
-Mám přijít? -Jasně.
Pojď si zakouřit.
Promiň.
Je mi děsně skvěle.
Posledně jste říkal, že přijdete s přítelkyní.
Od té doby jste se neozval.
Nevím, co máte v plánu Esmaili, ale radím vám jedno:
neutíkejte. Pak bych vám nemohla pomoct.
Doufám, že mi rozumíte. Zavolejte mi prosím.
Dneska máme smůlu, co?
Hele, já nejsem gay.
Já taky ne. Ale bylo by to snazší než takhle.
Jestli tu nemusíš být, běž domů.
Mně se domů nechce.
Nejsem sám moc dlouho.
-Potřebuješ odvoz? -Ne, bydlím daleko.
Nikdo na mě nečeká.
Tady bydlím.
Díky.
Myslím, že jsi znal mou ženu.
Jmenovala se Anna.
Takže jsi to byl ty.
Víš, že je mrtvá?
Vyskočila z okna.
Odpustil jsem jí, ale...
Pak...
Chápeš, co ti říkám?
Je mrtvá.
Ano.
Chtěl jsem, abys to věděl.
Nemůžu ti pomoct.
-Dobrý večer, Leilo. -Dobrý večer, Esmaili.
Moc rád vás vidím.
Boty si zouvat nemusíte.
-Tudy. -Děkuju.
Udělejte si pohodlí. Saro!
Koukám, že tátu už znáš.
To je tvůj táta?
Dávej si bacha. Všechno vidí.
Když neuděláš domácí úkol.
Nebo když lžeš mamce.
Aspoň mi to říká.
-Ráda tě vidím. -Díky za pozvání.
Pozvala tě moje mamka.
Dělám si srandu.
Ale radši bych tě viděla někde jinde.
Saro!
Chutná ti jako doma?
Ještě líp.
To vařila Sara.
Jen jsem pomáhala.
Půlku noci prostuduje,
a přesto si najde čas mi pomáhat.
Je to dobrá kuchařka, ale měla by cvičit perštinu.
-Třeba byste jí mohl pomoct. -To stačí, mami.
Vždycky jsi chtěla studovat "vekalat"?
"Vekalat"?
Práva?
Ne, vlastně ne.
Je to dobrá volba. Sara bude skvělá právnička.
O tom nepochybuju.
A co vy, Esmaili?
Přišel jste sem studovat?
Obávám se, že ne.
Tak co tedy děláte?
Pracuju jako stěhovák.
Aha.
Doufám, že jen dočasně.
Rád bych studoval, jestli mě tady nechají.
Ta nejistota je těžká. Doufám, že vám to vyjde.
To je fakt škoda. Líbí se mi. Je zdvořilý.
A má inteligentní oči. Určitě by se mu dařilo, kdyby tu mohl zůstat.
Co je s tebou? Celý večer tu jen sedíš.
Nic neříkáš.
Nech toho.
Dej ty nohy dolů, Saro.
-Musím se učit na zítřek. -Jasně.
Uvidíme se brzy, ano?
Mockrát děkuju. Dobrou noc.
-Dá se to pít? -Ano. Díky.
Nevěděla jsem, jestli piješ červený nebo bílý. Klidně si dám bílý.
Na zdraví!
Esmail... Znamená to něco?
Nevím.
-Vyslovuju to správně? -Vyslovuješ to dobře.
Podle mě je to krásný jméno.
Udělej mi to zezadu.
-Tady to máte. -Děkuju.
Haló?
Saro, to jsi ty?
Nic. Zrovna jdu domů.
Ty jsi opilá? Ztlum tu hudbu. Neslyším tě.
Dobře, hned jsem tam.
-Ahoj. Odkud jdeš? -Z práce.
Pojď dál.
Je tady. Prostě jen trochu přebrala.
Saro.
Saro?
Ahoj.
Ty jsi tady.
-Není ti zle? -Tomuhle jazyku nerozumím.
Pohádala jsem se s mamkou.
A přehnala jsem to s pitím.
Chceš vodu?
Je mi 26 a každou noc spím doma.
Jinak má divoký sny.
Proč se neodstěhuju jako normální člověk?
Lezeme si vzájemně na nervy.
-Sám jsi to viděl. -Nebylo to tak hrozný.
Ne, protože jsi tam byl ty.
Jsi v pořádku?
Máš v Íránu velkou rodinu?
Ano.
Stýská se ti po nich?
Ano.
Ale teď jsem tady.
Ano, jsi tady.
-Nemusels mě vzít domů. -Já vím.
Já si tě nevezmu jen proto, abys tu mohl zůstat.
A mámě jsi to řekla? Líbím se jí.
Ta má ráda každýho Íránce, co má rád její zpěv.
Taky umíš zpívat?
Takže neumíš.
-Ještě štěstí, že nebudu zpěvačka. -To rozhodně.
Platím já. Ty běž dovnitř.
Půjdeš se mnou? Nechce se mi s ní hádat.
Tady jsi. Co se stalo?
Nic.
Nebylo mi dobře a Esmail se nabídl, že mě vezme domů.
-Děkuju. -Rádo se stalo.
Jen se potřebuju vyspat.
Může spát v pokoji pro hosty? Nechci ho poslat domů tak pozdě.
-Ne, to je v pořádku. -Jistě, že tu můžete zůstat.
Prosím, pojďte dál.
Pojďte.
Nemůžu spát.
Stejně tu nejsi.
Ne?
Co doufáš, že v Dánsku najdeš?
Mě?
Ne.
Tebe bych si nikdy nevysnil.
-Co to děláš? -Nic.
-Mamka spí hned vedle. -Proto musíme být potichu.
Dokážeš být potichu?
Když jo, není to obvykle dobrý znamení.
Tak jo, necháme toho.
Opilá stejně nedosáhnu orgasmu.
-Leží se ti dobře? -Jo.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
-Dáš si kafe? -Prosím.
-Saro, chceš chleba? -Ano, prosím.
Měl jste dost chleba? Dejte si džus.
Děkuju.
Chystáme menší oslavu a potřebujeme vaši pomoc.
Ale jistě.
-Někdo tě tu hledá. -Kdo?
-Z imigračního? -Myslím, že ne.
-Co chceš? -Viděla to tady?
Musíš odejít.
Vždycky se jí líbili takoví jako ty.
Prostě asi musela šoustat Arabáka.
Musel jsi na ni udělat velkej dojem.
Myslela si, že ji miluješ.
Musíš odejít.
Na co přišla?
Že ji potřebuješ, abys tu směl zůstat, už věděla.
Odejdi.
Šoustal jsi s ní vůbec rád?
Nebo jsi to dělal jen z nutnosti?
Řekni!
Mluv!
Běž pryč.
Běž.
Proč jsi nevolal? Mysleli jsme, že se něco stalo.
Jo, tvůj e-mail jsem dostal. Neboj, jsem v pořádku.
-Tak proč jsi nevolal? -Přišly vám ty peníze?
Ano. Musíš zůstat v kontaktu. Jinak si děláme starosti.
Jsem rád, že ty peníze přišly.
Už musím končit. Nedělejte si starosti, ano?
Esmaili? Haló?
Ano.
Nevidím tě, ty mě ano?
Ne. Máme špatný spojení.
Nech mě s ním promluvit o samotě, prosím.
Esmaili, nevím, jestli takhle můžu žít.
Vážně si myslíš, že tam budeme moct žít?
To nevím.
Zapomenu na tebe.
Proč nic neříkáš?
Je špatný spojení. Zavolám ti později.
Uvidím tě ještě někdy?
Dobrý nápad.
-Bude dobrej. -To poznáš na poklepání?
-Střelení Íránci. -Ty mi nevěříš?
-Však uvidíme. -Taky že jo.
-Že by to byla Sara? Tak velká? -Ano.
Dobrý den.
A tohle je Esmail. Sařin přítel.
Sluší jim to spolu.
Mockrát děkuju.
-Je moc milá. -Myslela si, že se budeme brát.
Ano.
Jsi v pořádku?
Jo. Běž napřed. Přijdu hned.
Saro, přines ten věnec, prosím.
Esmaili! Něco pro tebe mám.
Patřil Sařinimu otci. Nikdo ho nenosí.
Doufám, že ti bude.
Jsem ráda, že ses objevil v našem životě.
Děkuju.
Chci tě vidět.
Pojď dál.
Sluší ti.
Jsi krásná.
-Saro. -Už to nevydržím.
Utečme spolu.
Hosté jsou tady.
Pojď.
-To je Sařin přítel? -Ano, to je on.
Promiňte?
Pojď k nám. Tohle nech ženským.
-Nechci obtěžovat. -Neobtěžuješ.
Ještě nejsi kompletní Dán, nebo ano?
-Těší mě, Esmail. -Dobrý večer. Posaď se.
Vítej v Dánsku. Přinesl jsi nám sluníčko.
Můžu se zeptat, co tu děláš?
Jak dlouho jsi v Dánsku?
Přes dva roky.
Odkud znáš Leilu?
Skrz její dceru.
To jsi do rodiny zapadl hodně rychle.
Leily si tady hodně váží.
Její jméno tu zná každý.
Doufám, že pro ni nebudeš přítěží.
Co tvoje rodina v Íránu? Ještě jsi s nimi ve styku?
Ano.
V poslední době ne moc často.
Nesmíš na Írán zapomenout.
Cítíš se tu jako doma?
My se tu ani po 30 letech necítíme tak doma jako ty.
-Nejsi Afghánec, že ne? -Co je to za otázku?
Nechoď tam, ledaže bys chtěl slyšet o starém dobrém Íránu.
-Jsi v pořádku? -Ano.
To jsi ty?
Jo.
Shoď ty hrozný boty.
Spousta lidí se mě ptala, jestli se budeme brát.
Já myslím...
že nebýt mojí mámy...
... možná bych si tě vzala.
To potřebuješ, ne?
Já si tě nemůžu vzít.
Nemůžu.
Jak to myslíš?
Řekni mi to.
Miluju tě.
Ty mě miluješ?
Ale neměl bys?
Kdo to řekl?
Pověz.
Nemělo se to stát. Takhle ne.
Pojď tancovat. Ještě nejste se Sarou svoji.
Dej mi pokoj!
Esmaili, co to děláš?
Saro...
-Uklidni se. -Saro.
Byla to nehoda.
To jsem nechtěl. Pusťte mě.
Pusťte mě!
Ty to nechápeš!
Saro!
Počkej!
Počkej.
Tak dělej, do toho!
-Dobrý den, Esmaili. Vrátil jste se. -Nazdar.
Kde jste byl?
V Německu? Ve Švédsku?
Viděl jste Zlatana Ibrahimoviče?
Znáte ho?
Ahoj!
Ukaž se mi, zlato moje.
Pamatuješ si mě? Já jsem tvůj tatínek.
To je k nevíře, jak jste vyrostly.
Já vím, byl jsem dlouho pryč. Až budete starší, pochopíte to.
Ale teď už vás táta nikdy neopustí.
Slibuju.
Běžte se posadit k tátovi, děvčata.
Pojď sem.
-Jez, tati. -Díky.
Zakouříme si.
Děkuju.
Za ty roky, cos byl pryč, držela rodinu pohromadě moje dcera.
Teď se musíš znovu sblížit s děvčaty a začít od začátku.
Život, co sis vysnil, je pryč. Musíš začít znova. Tady.
Uvidíme, co má Bůh pro tebe nachystáno.
Nechci se opakovat.
-Ani nemusíš. -Jsi pro mě jako syn.
Proč ses nám neozýval?
Vůbec nic jsme nevěděli.
Já vím.
Vypadáš jinak.
A co teď?
Ještě jsi můj muž?
Jsem.
Jestli mě budeš chtít.
-Vítejte. Pojďte prosím dál. -Děkuju.
Padne ti skvěle.
Je tu flek.
To se vypere. Pomůžeme vám.
-Jak se cítíš? Dobře? -Dobře.
Dej nohy od sebe.
Zvedni ruce.
Můžeš v něm tancovat?
Můžu.
To bys taky měl.
České titulky Jitka Burger SDI Media ČR 2018
www.Titulky.com