Drahý Lewisi.
Nechávám ti tady lístek na autobus
a dva stříbrné dolary na tvoji cestu do Michiganu.
Velice mě mrzí, že jsi přišel o rodiče.
Tvá matka byla moje sestra, takže patříš do rodiny.
A já udělám vše proto, aby ses tu cítil jako doma.
Jak pravil Einstein "Život je jako jízdní kolo"
"Abys udržel rovnováhu, musíš se pohybovat vpřed",
A přesně to uděláme.
Budu se na tebe těšit.
Tvůj strýc Jonathan.
P.S. Omlouvám se za ty skvrny v dopise.
Je to čokoláda.
Mami, tati, jste tam?
Budu v pořádku?
"To nemůžu říct"
Měl bych koupit Charliemu k narozeninám kolo.
To bude nadšený.
Emma Jean, autobus je tady.
Konečná: New Zebedee.
Ale no tak.
Přeci se nezabiješ, ještě než se setkáme.
Lewis?
Jsem tvůj strejda Jonathan.
To je župan?
Tohle je kimono.
Pomůžu ti s tím.
Bože, co to tam vlečeš? Encyklopedie?
Slovníky.
Ty to myslíš vážně.
Mám rád nová slova.
Myslím si, že jsou velmi pulchrumní.
No, vítej v New Zebedee.
Nebo bych měl zvolat "salutatio"?
Najdi si to.
Já vím, co to znamená.
Chytrej kluk.
Myslíš, že budeme doma brzy?
Protože už skoro začíná show Kapitána Midnighta.
Tak s tím se netrap. Já telku nemám.
ale dneska večer hrajeme poker, můžeš se klidně přidat.
Hraješ?
Ne. Je mi 10.
Znamenám si.
A jsme tady.
S dovolením.
Pošuk Simoon.
Otvírání trochu zlobí.
Naskoč.
Tak prosím.
Pozor na nožky.
A jsme doma.
Můžeš si vystoupit.
Půjdeme.
Všude dobře, doma nejlépe.
Ty máš rád...
Halloween?
Ani ne. Je to tu celej rok.
Pane Barnavelte!
Pojď sem, miláčku.
Ano. Hodný pejsánek.
Pane Barnavelte!
Paní Hanchettová.
Rašple jedna stará.
To je župan?
Je to kimono.
Už jste zase hrál na saxofon.
Madam, ne každý docení komplikovanost
volně preludované jazzové skladby.
Mě je fuk co hrajete.
Ale hrajete to ve 3 ráno,
takže vás žádám... Kdo je tohle?
Tohle je Lewis, můj synovec.
Bude tu bydlet.
Vy budete zodpovědný
za život lidského dítěte?
Správně.
Hezký večer.
Tudy, Lewisi.
Budu se snažit
to kolem třetí ráno utlumit,
ale to je pro mě ta nejlepší doba pro jammování.
A jsme tady.
Páni. Ty...
To je ale hodně hodin.
Význam slova "hodně"
je pro každého jiný.
Z mého pohledu jich tak akorát.
Promiň.
Schovává se tam pomatená kukačka.
Ty máš zase o kolečko navíc
a pořádně ti šplouchá na maják.
Zdravím. Hádám, že ty jsi Lewis.
Jaká byla cesta?
Tahle stará čarodějnice je moje nejbližší sousedka,
paní Florence Zimmermanová.
Jaká to úleva, že jsi po svém strýci nepodědil
jeho enormně přerostlou hlavu.
Říká žena, která vypadá jak vatová tyčinka do uší.
Panečku, obří hlava se zlobí.
Můj Bože, ta vyschlá
purpurová kostra mluví?
Rád vás poznávám.
- Lewisi, máš hlad? - Ano, prosím.
Florence, ukážu Lewisovi jeho pokoj.
Mohla bys jednou v životě
být užitečná a přinést pár
těch čokoládových sušenek?
A jak je mám servírovat, pane?
Nacpat vám jednu po druhé do krku
nebo je rozmačkat a nastrkat je do vašich kalhot?
Nevšímej si ji, Lewisi. Myslí si, že je chytřejší než já,
protože má víc titulů.
Ne, myslím si, že jsem chytřejší,
protože to tak je.
Ale strýčku Jonathane?
Neměl bych se nejprve najíst,
než si dám ty sušenky?
A proč rovnou nevečeřet ty sušenky?
Jsou přeci mnohem chutnější.
Já vím. Ale doma jsme měli pravidla.
Ta tady neplatí.
Není tu večerka, čas na koupání nebo čas k jídlu.
Můžeš se cpát sušenkama až praskneš.
Uvidíš, že věci tady jsou
úplně jiné.
- To je celé moje? - Všechno tvoje.
Ale netuším, proč je tvoje i tohle.
Tohle se skutečnou magií
nemá nic společného.
Tohle je poslední věc, co mi naši dali,
než...
...bourali.
Promiň.
Na.
Jen si to vezmi.
Mám kapesník
tady někde...
Tady máš. Vydrž.
Promiň. Neuvědomil jsem si...
Neuvědomil jsem si, že ta koule má emocionální význam.
Už to bude.
Vezmi si jakou barvu chceš.
Jsou všechny stejné.
Hej, gorilí tlapo.
Budeme hrát poker nebo skončíme u solitairu?
Trocha trpělivosti, ty strašidlo.
No nemám pravdu?
Říkat tomuhle pokerová tvář, je urážka všech tváří.
Prohra bude bolet, ty vykopávko.
Přebij tohle.
- Vyhrál...zase. - Takhle přijdu o kalhoty.
Ty už jsi někdy hrál.
Nikdy.
Přísahám.
Asi štěstí začátečníka?
Spláchnu ten žal šálkem čokolády.
- Dáš si taky? - Ano, prosím.
- Florence? - S potěšením.
- Tak si přines vlastní. - Udus se a chcípni.
Jak dlouho už sousedíte se strýčkem Jonathanem?
Jsme přátelé věčnost, od mého nastěhování sem.
Přesněji útěku sem.
Z Paříže.
Po válce.
A ne, ohledně tvé nevyřčené otázky,
s tvým strýcem spolu nic nemáme.
Hrubiánko.
Správné slovo je "platonický."
Výborně.
Poslyš, tvůj strýc mě dovádí k šílenství.
A ne vždy hezky voní,
ale už tolikrát mi pomohl z problémů,
že to nedokážu spočítat.
Víš, zjistila jsem, že vše, co člověk potřebuje,
je jen jeden dobrý přítel.
Ale ty jich máš určitě spousty.
Jo.
Tuny.
Všichni moji kamarádi jsou fakt skvělí.
Dobrou, mami. Dobrou, tati.
Opravdu mi moc chybíte.
Miluju vás.
Strýčku Jonathane?
Musíš jít do zdi.
Já půjdu do zdi.
Včera jsi do zdi nešel.
- Já tě viděla, nešel si.. - Haló?
Lewisi, nevšimla jsem si tě.
Velký den. První den ve škole.
- Jak si se vyspal? - Dobře.
A ty?
Do růžova. Jako mimino.
Jako velký, růžový mimino.
Tak jo, mazej. Natři jim to.
Zahrál jsem to skvěle,
vůbec nás nepodezírá.
Nezamykejte!
Clarku, rozhodni se.
Hermana.
Slušný tempo, Hermane.
Díky, trenére.
Woody.
Teď jsme na tom stejně.
Tak jdeme hrát.
Možná příště, prcku.
Trenére.
Dělej, vyber ho.
- Ne. Ne. - Prostě ho vyber.
Pohni.
Tak jo. Dobře.
Budeš s náma.
Umíš hrát, viď?
Jasně.
Jsem volnej! Jsem...
Brejloune, zvedej se! Makejte kluci!
Dopředu! Dopředu!
Dobrý?
- V pohodě? - Udělejte si prostor.
Dělejte, kluci. Uvolněte se.
Dobře, po míči. Pohyb, pohyb!
Nahraj!!
- Brejloune, co je? - Pohni!
Rychle, dělej.
Obrana, pohyb! Hejbejte se!
- Házej! - Brejloune, házej!
Dělej! Házej!
Ház...ne na mě. Na koš.
- Přihraj! - Musíš přihrát, Brejloune!
Brejloune! Brejloune, jsem volnej!
Promiň.
Hlídejte si svýho hráče. Pohyb.
- Jsem volnej! - Hoď!
- Hoď!! - Hoď!
- Bezva hod, Blesku. - Díky, trenére.
Studenti, pozor.
Ahoj!
A tady je naše hvězda týmu Minneapolis Lakers.
- Jak je, kámo? - Dobrý.
Hlas pro Tarbyho Corrigana je hlasem
- pro fontánky na pití. - Díky.
Hlas pro Tarbyho Corrigana je hlasem
- pro fontánky na pití. - Prosím.
Jak dostane bublinky do fontánky s vodou?
Páni.
Nestůj tam jen tak.
Umíš nadhazovat?
Ne, moc ne.
Beru co je.
Tak házej.
Dělej.
Co tady vlastně děláš?
Kde máš kamarády?
Trénujou fotbal.
Já hrát nemůžu. Nemůžu nic.
Jenom si válím šunky na střídačce.
Takže ty si tu novej.
- A kde bydlíš? - V tom velkym,
starym domě na konci High Street.
Tak moment.
Ty žiješ na jatkách?
Cože?
Kde že?
Umřel tam nějakej dědek.
A teď tam straší.
Alespoň to všichni říkají.
Viděl jsi něco strašidelnýho?
Ne.
No, včera v noci jsem asi něco slyšel,
ale nakonec to nic nebylo, jen můj strejda.
A co dělal?
Nevím. Jen tak chodil okolo.
Asi něco hledal.
Možná hledal sekeru.
Je to jeho dům.
Proč by nevěděl, kde má sekeru?
Možná ji schoval před policií po tý poslední vraždě.
Dívej, jen se nám oběma snažím pomoct.
Nemůžeš mě volit, když přijdeš o ruce.
Házej.
Lewisi.
Zlatíčko.
Ahoj, broučku.
Tolik jsi mi chyběl.
Ty mě taky, mami. Moc.
Udělali bychom s tátou cokoliv,
abychom s tebou mohli být.
To přeci víš, viď?
Takže...
Jak to zvládáš?
Jak se ti líbí tvůj strýc Jonathan?
Je hodnej.
Jen...
Copak?
Hej.
To je v pořádku. Můžeš mi to říct.
Tenhle dům je strašidelnej. Starej a strašidelnej.
A jsou tu všechny ty hodiny a zahlídl jsem divný věci
koutkem oka a...
A mám pocit,
jako kdyby strejda Jonathan něco skrýval.
To protože on
něco skrývá.
Před tebou.
Mrzím mě to, zlatíčko,
ale jsi v nebezpečí.
V nebezpečí?
V jakém nebezpečí? Co tím myslíš?
Musíš být statečný.
Ale já..., mami, to jsem já.
Já nejsem statečnej.
Nejprve najdi knihu.
Potom klíč.
Knihu.
Klíč. O čem to mluvíš?
Slyšíš to tikání?
Statečný.
Statečný. Statečný.
Vylez ven, vylez ven,
ať už jsi kdekoliv.
Nemůžeš se schovávat napořád.
Pomoc!
Neodcházej
Pomoc! Pusťte mě ven!
Pomozte, prosím!
Pomoc! Pusťte mě ven!
To jsem já.
Sedni!
Řekl jsem sedni.
Mazej do svýho pokoje.
Mrzí mě, že jsi to viděl.
Ne. Ne.
Ne, domy na nikoho neútočí.
A když už, tak rozhodně neřekneš
"Mrzí mě, že jsi to viděl."
Straší tady?
- Rozsekáš mě sekerou? - Cože? Ne.
Určitě mě rozsekáš sekerou, viď?
Nechci tě rozsekat sekerou.
Tak co se tu děje?
Jedna věc je jistá.
Tomu domu se líbíš.
Domu se nemůže nic líbit. Je to jen dům.
Víš, kdo je to mág, Lewisi?
Je to
mladý čaroděj.
No...
Myslím, že je to trochu víc.
"Mág.
"Podstatné jméno.
Člověk praktikující magii."
Mladý čaroděj.
To my chceš říct, že jsi čaroděj?
A vystrašilo by tě, kdybych byl?
A to jsi hodný čaroděj nebo zlý?
To záleží na to, co myslíš slovem "zlý".
Já jsem sice hodnej, ale ne zas až tolik.
Já jsem spíš něco jako salónní kouzelník, ale
paní Zimmermanová ta je opravdu milá a dobrá.
Hodně dobrá.
Má doktorský titul
z univerzity v Goöttingenu.
Proč se tu pořád touláš po nocích?
A co to tikání ve zdech?
Ty to slyšíš?
Tenhle dům kdysi vlastnil jiný čaroděj,
Isaac Izard a jeho žena Selena.
On...
...umřel
a ve zdech nechal magické hodiny.
Proč?
Protože to byl děsnej
šprýmař.
Opravdu vtipálek.
Dal do zdi hodiny, aby mě přivedl k šílenství.
Snažil jsem se to přehlušit pomocí všech těhle hodin,
ale moc to nefunguje.
Takže tu po nocích
chodím po domě
a tu zatracenou věc hledám.
Se sekerou?
Přiznávám, někdy to trochu přeháním.
A to se musíš jako mla...
...jako mág narodit?
Ne. Může se to naučit každý.
Když se bude hodně učit a cvičit.
- I já? - Ne.
- Ale řekl jsi "každý". - Každý dospělý.
Jsou tu grafy a hieroglyfy
a další věci, co nepochopí ani profesor z Harvardu
- a já nemám čas tě učit... - Prosím.
Prosím, prosím, uč mě. Prosím, prosím,
prosím, prosím, prosím.
Dobře! Ať je tedy po tvém.
Dej vědět, až je všechny přečteš.
Pro začátek.
- Dýňový lucerny. - Plaší zlo.
A železo to umí taky.
Odpuzuje to zlo, jako biolit mouchy.
A proto používáme železné podkovy
a brány na hřbitov jsou taky železné.
A jak se člověk stane plnohodnotným čarodějem?
Musí porazit zlého ducha
svoji vlastní magií.
Máš naprostou pravdu.
Co smrdí jako horká síra?
Ošklivá kočička!
Budu muset jednou porazit zlého ducha?
Jen klid. Až za hodně, hodně dlouho.
Jsi tu naprosto v bezpečí.
Tohle je v bezpečí?
Dokud to budeme krmit.
Tohle byla kdysi Florenčina užovka,
William Snakespeare.
Snažila se ji obarvit na purpurovou.
Nevyšlo to.
Jen mezi námi,
v poslední době se ji nedaří většina kouzel.
- Proč? - Na to se ji
budeš muset zeptat sám.
K čemu tohle všechno?
Talismany, obrazce, ochrany, kouzla.
Zlo se z téhle skříně nedostane,
pokud ji někdo neotevře.
Co je uvnitř?
Pamatuješ, jak jsem řikal, že tu nejsou žádná pravidla?
Ve skutečnosti tu jedno máme.
Neotvírat tuhle skříň. Nikdy.
Nebo dostaneš za uši.
Rozumíš?
To je asi ta jediná věc,
co myslím vážně, takže to do tebe potřebuju slyšet.
Rozumím.
Isaacu!
- Isaacu, nedělej to! - Přestaň!
Prosím! Isaacu, nedělej to!
Isaacu!
Isaacu, prosím!
Isaacu.
Počátek
a konec.
Alfa
a omega.
Slyšíš to tikání?
Prošla jsem to podkroví.
Našla jsem mrtvou myš,
ale žádné hodiny.
Myslíš si, že když si to přečteš po milionté,
tak přijdeš na něco nového?
Ne, ani ne.
Takže...
Lewisovi jsi řekl všechno?
No, všechno ne.
Myslím, že bys měl.
Isaac může být mrtví, ale pořád je nebezpečný.
- Kdyby znal Lewis pravdu... - Ale tu my neznáme.
Nevíme, kde ty hodiny jsou
nebo co dokážou, jen že to je něco hrozného.
Ne, musíme se chovat zodpovědně,
lhát mu.
Hele, Lewisi.
Proč nosíš ty brejle?
Kapitán Midnight nosí úplně stejný.
Viděl jsi ho někdy?
Je indelebilitní.
Cože je?
Indelebilitní.
Přídavné jméno. Neporazitelný.
Proto mu tak říkají.
Indelebilitní Kapitán Midnight.
Já jen myslel, že by pro tebe bylo jednoduší
ty brejle někde ztratit.
Chovat se trošku víc
normálně, chápeš.
Myslíš?
Říkám ti to jako kámoš.
Dobře.
Kamarádi. Jsme kamarádi.
Lewisi!
To mě nevidíš?
Tady! Přímo tady!
Lewisi!
Tady je tvůj strejda Johnny!
Musím jít.
Asi jo.
Tak jedeme.
Nastup si. Kde máš brejle?
Co tady děláš?
Musíme něco sehnat.
Dnes máme podzimní úplněk.
- Je to perfektní. - Perfektní na co?
Na tvoji první vážnou akci, opravdový kouzlení.
Mám na to šlápnout?
To bys nevěřil, co tenhle krám umí.
Můžeme už prosím jet?
No, zatraceně, ten měsíc
zmizí příští týden, kdy budeme mít zatmění.
A to té doby to pořádně rozjedeme...
" Od Saturnu ke Slunci"
"od základů k učenci,
"jak alchymista prastarý,
olovo ve zlato promění!"
Páni.
Tohle bylo fakt,
fakt...
...hrozný.
Chci říct, prostě děsný.
Hele.
Čteš to jako manuál k Velorexu.
Není to v tom, co říkáš, Lewisi.
Je to v tom, jak to říkáš.
V celém vesmíru jsi jedinečný.
To dělá styl tvojí magie
šíleně unikátní.
Jednoho z bambilionu.
Takže já ti můžu dát ty správný knížky,
učit tě správný zaříkávadla, ale to poslední procento
je na tobě.
Takže...
Jak najdu svůj styl kouzlení, ať už je to cokoliv?
Někde se tam schovává.
Musíš jen být v klidu a naslouchat.
Teď vypadáš, jako když kadíš.
No já ale nevím!
Je to celé zvláštní.
A co je špatného na "zvláštní"?
To je jako oříšky v sušenkách.
Díky nim je to zajímavé.
Ukážu ti, co trocha té zvláštnosti dovede.
Buď milosrdný.
Vytáhni nůž a bodni mě do uší.
No, na chlapce co miluje slova,
ti jsi nějak beze slov.
Strýčku Jonathane?
Ty jsi něco mnohem víc, než jen salónní kouzelník.
Porozhlídni se.
No konečně.
Úsměv.
Už jsem si myslel, že to neumíš.
Ošklivá kočička.
Používej bedýnku!
Tak jo. Jdu si lehnout.
Ty zůstaň samozřejmě vzhůru jak dlouho budeš chtít.
Strýčku Jonathane?
Dnešní večer
byl úplně fabul...
fabulisti...
fabuliózní...
Tohle slovo ještě neznám, ale děkuji ti.
Škoda, že jsem tě nepoznal už dřív.
Jo. Nápodobně.
Dobrou.
A proč to tak nebylo?
Proč jsi odešel z domova?
No,
pravda je, že můj táta, tvůj dědeček,
neměl rád magii.
A určitě se mu nelíbilo, že se s ní zaobírám.
Přeli jsme se o to čím dál tím víc,
až nakonec jsem
odešel.
Byl jsem černá labuť rodiny.
Říká se "černá ovce".
Hmmm...určitě je to labuť.
Proto jsi nešel na pohřeb mých rodičů?
Mám pocit, že by mě tam tvoje máma nechtěla.
To nevím.
Stýskalo se jí.
Pořád o tobě mluvila.
Tak dobrou.
Strýčku Jonathane?
Myslím...
Myslím, že bych mohl být taky černá labuť.
Dobře, pak tedy asi budeme parta labutí.
Hejno.
Správně je "hejno labutí".
Správně.
Páni!
Lidičky! Vznáším se.
Já ti nevím.
Levitaius dominungus!
- Uh, ne...jenom... - Podejte mi...křeslo!
- Ne, já... - Křeslo! Lidi!
- Ne, ne, to není ona. - Smyčec.
Přineste mi...
Ještě jednu...
Ale vážně, už končíš?
Pospěš si!
Do obličeje ať teče, rychleji než v řece.
Zmlkněte. Nesmějte se.
To není legrační.
Můžeš ovládat energii,
pokud se budeš soustředit a usměrníš ji.
- Nezabije mě to? - Ne, pokud se budeš soustředit.
Pak budeš něco jako vodič. Dívej.
Tak se předveď.
Křeslo!
Promiň, křeslo!
To nebylo špatný.
Oh.
Tři údery, Florence.
Minule byly čtyři, teď už jen tři.
Co se stane, až to klesne na jeden?
Schováme se ve sklepě.
Teď není čas na legrácky.
Věci se změnily.
Já vím.
Lewis.
Co se stane, když tu bude a začne to?
Nebude, protože to najdeme.
Prostě to musíme vydržet.
Dobře.
Promiň.
Přinesu máslo.
Šuplík vysunout, prosím.
A porazí náš Nezničitelný
Kapitán Midnight
zlotřilého Soudruha Ivana?
Možná později, ano?
No tak, přijdu pozdě!
- Měj se. - Páček.
Mizím odsud.
Ne, stůj! Stůj! Ty nikam nepůjdeš.
Nakráčel jsem přímo do pasti.
Proč, ty zrádný pse?
Zůstaň!
Za tohle zaplatíš životem!
Jo!
Křeslo!
A vítězem voleb
prezidenta čtvrtého ročníku se stává
- Tarby Corrigan! - Jo!
Díky.
Tarby. S dovolením.
Tarby. Blahopřeju, Tarby.
- Díky, Lewisi. - Jestli chceš,
můžu přinést zítra na oslavu nějaké sušenky.
Jo, Tarby. Udělej si menší oslavu
tady s tím skrčkem.
Woody.
Prostě...
Doženu vás potom.
Hele, už nemáš sádru.
Chceš odpálit nějaký míčky?
Promiň.
Jdu s klukama
prozkoumat Wilder Creek.
Možná někdy jindy.
Věděl bych o něčem lepším.
Fakt?
Můj dům.
Všichni se pletou.
Nejsou tam strašidla.
Je kouzelnej.
Kouzelnej?
Kouzla neexistujou.
Ale ano.
Můj strejda
je to mág.
To je mladý čaroděj. A...
Můžu tě naučit kouzlo jak házet točený míče
nebo jak trefit homerun
nebo jak pokaždé skórovat.
Přísahám.
Můžeš se přesvědčit sám.
Tak kde to teda je, ty jeden starej blázne.
Ta ruka.
Otrávené holuby.
A mám tě.
Najdu to kouzlo na nadhoz.
Jen mi dej chviličku.
Páni. A co je tady?
Já...
Tohle nesmíme otevřít.
Jo? A proč ne?
To nevím, ale je to strýčkovo pravidlo.
A stejně je to zamčené.
Ne, to není.
Tarby, vážně. To nesmíme.
Nebuď takovej strašpytel.
Možná je tam to kouzlo, co hledáš.
Ne!
Co je to
nekromancie?
"Podstatné jméno. Postup pro komunikaci s mrtvými
nebo jejich vzkříšení k životu."
Vrať to tam.
Vzkřísit mrtvé?
To by teda byl trik.
Vrať to tam! Musíme to hned vrátit.
Dobře.
Stejně to je k ničemu.
Je to jen divný.
A ty si divnej taky.
Nebyl to ten Corriganovic kluk?
Zrovna odešel.
Copak jste dělali?
Ale nic.
Strýčku Jonathane, nechceš si
- se mnou házet? - Teď zrovna nemůžu.
Musím se o něco postarat.
- Později, dobře? - Dobře.
Isaac tu místnost očaroval,
takže tohle nikdo neměl najít,
ale nemá to hlavu ani patu.
Znám každý magický jazyk,
Albertihgo šifru, Enochyánštinu,
ale tohle...
Opravdu?
Alespoň jsem se dožil toho,
že je náš purpurový tlustokožec v koncích.
Nemám ponětí, čeho se
kdokoliv z nás dožije, divousi jeden.
- Babizno. - Smetáku.
- Stará škatule. - Učeš si chlupy na zádech.
Udělal bych na tebe obličej, ale ten tvůj je hroznej dost.
Dobře, dobře.
Ty starej Yeti. Teď se soustřeď.
Co ti to připomíná?
Omegu.
Isaac o tom mluvil, než umřel.
Poslední písmeno řecké abecedy.
A v raném křesťanství?
Označení pro Soudný den.
Jsi v pořádku, miláčku?
Jsem v pohodě.
Lhaní ti nikdy moc nešlo.
Jsi osamělý, viď?
Přála bych si, aby Jonathan neměl tolik práce.
A trávil s tebou víc času.
To je dobrý.
A co Tarby?
Ten mě nenávidí.
S tím můžeš něco udělat.
Jednoduše.
Jen mu ukaž trochu opravdové magie.
To neumím.
Ale umíš.
Pomocí té knihy, hlupáčku.
Té, o které jsem ti říkala, že ji máš najít.
A ty už jsi ji našel, viď?
Knihu?
Ty myslíš tu o nekromancii v knihovně?
Strýček Jonathan mi řekl, ať na ně nikdy nesahám.
Nebude mu to vadit.
Má pořád tolik práce.
Vezmi tu knihu.
Ukaž Tarbymu nějaký pořádný trik.
Zase s tebou bude kamarádit.
Já to vím.
Tarby je hlupák, víš.
Na prezidenta kandiduje každý rok
a vždycky se do voleb chová hezky.
- Po volbách - Hej! Tady!
je z něho zase on.
Nepotřebuješ ho.
Můžeme jít hledat pavouky.
Jestli budeš chtít.
Nech mě na pokoji, jo?
Tarby!
Tak jo. Chceš vidět opravdovou magii?
Ukážu ti ji.
Jo?
Přeřízneš nějakou ženskou na dvě půlky?
Vzkřísím mrtvé.
Jsi lhář.
To nikdo nedokáže.
Tak mě sleduj.
Jestli...
Jestli se teda nebojíš.
Potřebuješ chůvu?
Tak fajn, ale celý to
bude jen ztráta času.
Kdy?
Tarby!
Tarby?
Baf!
Tarby, to není legrační.
Odsud jo.
Tak jdeme na to, chytráku.
Koho probereme?
Co třeba tohohle?
Jehňátko znamená, že je to dětský hrob
a já nechci vzkřísit dítě.
Je divný, že tohle víš.
Tudy, asi.
Pěknej trik, Lewisi.
- Vím, žes to byl ty. - Ne, to nebyl.
To je ono?
Jo.
Myslím.
Tak dělej.
Tak jo.
"Pro ty, kdo pod hlínou a kamením dřímají,
"vstaňte a slyšte toto volání.
"Najděte skrytou cestou ze záhrobí.
Zas v těle svém vydejte se po ní."
A co dál?
To je všechno.
Víc se tu nepíše.
Vidíš, já ti říkal, že...
Tarby?
Tarby!
Můžeš to prosím uklidit?
Vrací se domu!
- Je volný. - Je zpět!
Probral se.
Vrací se domu!
- Vrací se domu! - Je naživu.
Vrací se domu. Vrací se domu.
- Vrací se domu. - Vrací se domu.
- Je zpět! - Vrací se domu.
- Je naživu. - Je zpátky!
Vrací se domu. Vrací se domu.
To není strašidelný.
Kdo by byl tak šílený
a přivedl Isaaca Izarda zpět?
Nějaký sebevrah.
Dům ví, že se vrátil.
Cítíš to?
Jako vzteklý pes.
Ví, že se vrací jeho pán.
Budu potřebovat tvoji pomoc, Florence.
Moje magie nebude stačit.
Není to žádná sláva.
Nemůžu. Jen bych to pokazila.
- Sám to nezvládnu. - To ani nemusíš.
- Lewis. - Co s ním?
Je silnější víc, než si myslíš.
A jeden a půl čaroděje je víc, než nic.
- Řekni mu pravdu. - Ne! Je to ještě dítě.
Jsi ta nejchytřejší čarodějka co znám
Umíš kouzla, který já ani nedokážu vyslovit.
Řekla jsem ne.
Nemůžu.
Promiň.
Podívej...
Isaac se vrací
a dovnitř ho nesmíme pustit.
No...
když naše magie nestačí, tak jaký je plán?
Pořád můžu mávat kladivem.
Jsou to šílenci, Marmeládo.
Šílenci.
Myslíš, že na Isaaca to bude stačit?
Ó ano.
Možná.
Přinesu další.
Strýčku Jonathane?
Nechoď nahoru!
Já jdu dolu.
Poslouchej.
Musím si s tebou promluvit.
Teď se to nehodí, Lewisi.
Dělám teď na složitém zaklínadle.
Chci, abys zůstal pár dní
- s paní Z. - Ale no tak.
Viděl jsem ty podkovy. Vím, že je něco špatně.
O čem to mluvíš? Všechno je bezva.
Ne, to není.
Máš pravdu, Lewisi.
Něco je špatně.
- Něco je hodně špatně. - Florence.
Má oči, Jonathane.
To náš přítel, Isaac Izard.
Až na to, že není náš přítel.
Je velmi zlý, velmi mocný
a obávám se, že se vrací ze záhrobí.
Jo, o tom jsem s vámi chtěl mluvit...
A až zjistíme, kdo ho vzkřísil,
ten toho bude velice, velice litovat.
Ano, to určitě bude.
Dívej.
Pravdou je,
že tu nejsi v bezpečí.
Alespoň ne teď.
Takže se přesuneš vedle k Florencii, ano?
Všechno bude v pořádku.
Tak dělej.
Paní Zimmermanová?
Copak, drahoušku?
Co to děláte?
Jen se snažím...
Ale nic.
Tak počkat.
Isaac a strýček Jonathan vystupovali spolu?
Spolu dělali úplně všechno.
Byli to nejlepší přátelé.
Byli?
Kdysi.
Isaac byl sirotek
a Jonathan utekl.
Ani jeden neměl rodinu.
Měli jen magii.
A jeden druhého.
Pak Isaac odešel do války.
Bojoval s Němci, když se ztratil.
Uběhly měsíce.
Pak, najednou, Isaac se vrátil domu.
Ale už to nebyl ten starý Isaac.
Byl jiný.
A rozlobený.
A mnohem mocnější, než by jakýkoliv čaroděj měl být.
Jak to?
Co se s ním stalo?
To nevíme.
Vše, co řekl bylo, že se ztratil Černém lese.
To je velmi staré místo,
s prastarou magií.
Tam napsali Bratři Grimmové své příběhy.
To myslíte ty pohádky.
My si myslíme, že tam
Isaac potkal temného čaroděje,
učitele, který mu dal
nějaké hrozné, zakázané knihy.
Které jsou tak nebezpečné,
že je má tvůj strýc zamčené v té skříni.
Pak Isaac chudáka Jonathana opustil.
Bez vysvětlení.
A našel jsi čarodějnici, Selenu.
Tak škodolibou a zlou a oženil se s ní.
A spolu se zavřeli před světem v tomto domě.
Až do jedné noci loňského roku...
Isaac provedl krvavý magický rituál,
který ho zabil.
K čemu ten rituál byl?
K vytvoření klíče.
Hodinového klíče.
Z lidské kosti.
Myslíme si, že z kosti jeho ženy.
Podle nás Isaac zabil Selenu, aby ho vytvořil.
Strýček Jonathan říká, že jste moc dobrá čarodějka,
mnohem lepší než on.
Byla jsem.
Kdysi.
Má magie byla ozdobou Paříže.
Měl by si mě vidět před válkou.
Jednou jsem rozpustila hodinky Salvadora Dalího,
přímo na jeho ruce.
Tak proč nám nepomůžete?
Přeci víš, že magie pramení z nitra?
No...
Jednou jsem se zranila.
Opravdu hodně.
A i když jsem se navenek uzdravila,
tam uvnitř nikdy.
A tak vždycky, když se snažím o skutečnou magii,
vychází z nitra
poškozená.
Takže...
Je jen pár problémů na světě,
které bychom nemohli vyřešit
pomocí chutných čokoládových sušenek.
Tarby. Tarby!
Teď ne, Lewisi. Jdu pozdě na tělocvik.
- Ne, teď. Musíme si promluvit. - Cože?
Kam to jdeš?
O té noci na hřbitově.
Něco jsme provedli.
Strýček má průšvih. My všichni a...
Jsou tu ty hodiny.
Lewisi, přestaň.
Nic se tam nestalo.
Já chápu, že se bojíš.
Já taky.
Woody!
- Rychle pryč! - Jdeme!
- Dobré ráno, paní Fisherová. - Woody.
Já se nebojím.
A jestli o tom někomu povíš,
zlomím ti obě ruce.
Jsi prostě jenom pako.
"Indelebilní.."
Strýčku Jonathane?
Jsi tam?
To ne.
Pomoc! Pomozte mi!
Pomoc! Strýčku Jonathane!
Strýčku Jonathane! Pomoc!
Prosím, pomoc!
Vezměte ty plány!
Zalez, zalez, zalez!
Jsi v pořádku?
Co tady děláš?
Říkal jsem ti, že to tu není bezpečné.
Byl jsem indelebilní.
Předpokládám, že je to tak, co?
Tohle sám nezvládneš.
Potřebuješ pomoc
- a já ti pomoct můžu. - Ne, nemůžeš.
Ve skutečnosti ano, protože vím, jak to přečíst.
Ale potřebuju trochu Ovaltinu.
Počkej, já to nechápu.
- Ty už jsi ten kód někde viděl? - Ano.
Soudruh Ivana podobný používal,
aby posílal rozkazy svojí Rudé brigádě.
- Soudruh kdo? - Soudruh Ivan z toho seriálu.
Ale Kapitán Midnight ho vždycky zastavil a rozluštil to
pomocí
tohohle, tajná dekódovací tabulka Kapitána Midnighta.
Tomu nevěřím.
To já tomu nevěřím.
Tři šejky Ovaltine, prosím.
"S těmito hodinami Selena a já
očistíme tento prohnilý svět."
Jsou to hodiny soudného dne.
Něco takového, zničí vše,
ale ne tím, že zničí svět, ale tím,
že vše pošle na začátek.
Pokud je planeta něco jako hodiny,
tak takhle zatracená věc je natahuje.
Přetáčí je nazpátek
až k počátku věků!
Takže všechno půjde
pozpátku, budeme mladší a mladší
dokud nezmizí ten poslední z nás.
Věděl jsem, že je Isaac silný, ale tohle nad rámec všeho,
o čem jsem si myslel, že dokáže.
Kdy k tomu dojde?
"Za nejtemnější noci."
Úplné zatmění měsíce, dnes večer.
Všechny ty namalované měsíce v mém pokoji,
co když je Isaac studoval
a čekal na tu správnou chvíli?
To odpočítávají ty údery.
Ty žvýkačky si bereme taky.
Isaac tu byl.
Isaac vytahal všechny ty podkovy?
Spálil je, jednu po druhé.
Jako mravence lupou.
Jak je teď asi silný?
Smrt k němu byla milosrdná.
Počkejte tady.
Křeslo! Už je dobře.
Jsem u tebe. Pomůžu ti.
Je to dobrý.
Budeš v pořádku.
Rozmlátil to tady na kusy.
Musel něco hledat.
A já myslím, že vím co.
Tak na co čekáme?
Zbavíme se toho.
Nemělo by se to právě rozpouštět?
Příliš mnoho Povijnice nachové?
Ne.
Málo Babského ucha.
Oh.
Rajské zrno.
Žádné tady nemáme.
Víš ty co?
- Co troška gandži? - Strýčku Jonathane?
Co trocha lotosového květu?
Jo, víc lotosu.
Strýčku Jonathane.
Je to moje vina.
Lewisi, pomohl jsi nám.
Rozluštil jsi ty plány.
Ne.
Myslím tím, že to já jsem přivedl Isaaca zpátky.
Lewisi?
O čem to mluvíš?
Otevřel jsem skříň.
Použil tvoji knihu.
Hrozně mě to mrzí.
Ne, to jsi nebyl ty. Nemáš na to dost magie,
abys zvládl takové kouzlo.
Jen jsem se řídil instrukcemi.
Pokropil jsem ji krví.
Lewisi.
Krvavá magie?
To byl můj jediný zákaz.
Já vím, promiň.
- A ty jsi ho porušil? - Já nechtěl.
Takže jsi otevřel zakázanou skříň
a provedl temný rituál
- úplně náhodou? - Jonathane.
Já nevěděl, že je Isaac zlý.
Nikdy jsi mi to neřekl.
Takže je to moje vina.
To jsem neřekl.
Tak co teda říkáš?
Co sis to sakra myslel?
Jen jsem chtěl, aby Tarby se mnou zase kamarádil.
A chtěl jsem nazpátek svoje rodiče.
A kdyby to tam fungovalo,
mohl jsem to doma zkusit na nich.
Jen chci zase svoji mámu.
Promiň.
Byla to chyba.
Vzít tě sem.
Zadrž, Jonathane.
Ne. Ne, prosím, prosím.
Já ti to vynahradím.
Prosím.
Ne. Tohle není místo pro dítě.
Není to tu pro tebe bezpečné.
Mýlil jsem se, když jsem si myslel opak.
Ale...
Jsme přeci hejno labutí.
Promiň.
Zůstaň tady.
Promluvím si s ním.
Vím, že to Kladivo na čarodějnice
tu někde bude.
Mělo by mi pomoct s tím klíčem.
Tak spusť.
Dej mi nějaký přezdívky.
Žádné přezdívky.
Tentokrát ne.
Jonathane.
Ten chlapec tě potřebuje.
Ale to co provedl...
Je to jen dítě.
Děti dělají chyby. Dostávají se do problémů.
Proto to jsou děti.
Ne, tohle není jako přečíst si komiks, Florence.
To je...
Nemám tady na výběr.
Samozřejmě, že máš.
Můžeš to vydržet.
Ne, ne, když se věci komplikují,
tak hned utíkáš pryč.
Stejně jako jsi utekl od své rodiny.
Utekl? Otec mě vyhodil!
A co tvoje malá sestra?
Vzhlížela k tobě.
Potřebovala tě a teď je pryč.
A ty chceš opustit její jediné dítě.
Já nevím, jak se starat o dítě.
Jak se s ním bavit, ochránit ho.
Zvlášť teď.
- Já se jen... - Ty máš strach.
Ano, mám.
Bojím se o Lewise.
Že se mu něco stane.
Tak teď jsi na to kápnul, ty génie.
O tom to celé je.
Mít dítě znamená neustále se o něj bát
a stejně v tom pokračovat.
Tohle to přesně vystihuje.
A já bych dala všechno za to, kdybych se mohla zase starat.
Mít svoji malou holčičku zpátky...
Víš ty co?
Přeci jen pro tebe jedno jméno mám.
Jonathane Barnavelte, jsi zbabělec.
Paní Hanchettová! Paní Hanchettová!
- Lewisi. - Je volný.
Je tady. Musíme pryč!
Kdo? O čem to mluvíš?
Někdo je u vás doma.
- Rychle, prosím! - Kdo?
- Dělejte! - Vezmi Marmeládu.
Počkej.
- Dělejte! Rychle! Prosím! - Počkej.
- Nechte ty dveře! - Cože? Lewisi, je chladno.
- Je nahoře! Viděl jsem ho! - Můj Bože.
- Je u vás doma! - Lewisi!
- Prosím! Rychle! - Lewisi! Lewisi!
- Pospěšte si! - Počkej, Lewisi.
- Klouže to! - Pospěšte si!
- Paní Hanchettová, rychle! - Počkej!
Klouže to, Lewisi! Stůj!
To nedává smysl.
- Kdo tam je? - Jmenuje se Isaac.
-Isaac Izard. -Isaac Izard?
Lewis, ten umřel.
Minulý rok.
Počkejte tady.
Strýčku Jonathane! Paní Zimmermanová!
Je zamčeno.
To musí být Isaac. Uhni.
Paní Hanchettová, jděte od těch dveří.
- Nebuď směšný. - Ne!
Ahoj, Lewisi.
Jděte od ní pryč.
Proč bych měl jít pryč
od své překrásné ženy?
Vy jste Selena Izardová?
Osobně.
Strýčku Jonathane!
Lewisi!
Ale vy jste umřela.
A to řekl kdo?
-Isaacu! -Isaacu!
Isaacu?
Isaacu!
Je to kost?
Lidská.
Zabil ji, aby z ní vyrobil něco jako klič.
Myslel jsem, že je to...
To nebyla moje kost.
To byl kousek skutečné paní Hanchettové.
Bylo to moc milá paní.
Než jsem ji zabila a začala se za ni vydávat.
Moje žena.
Má talent na převleky.
Učila jsem se od nejlepšího.
Dej mamince pusinku.
Vy.
To o vás se mi zdálo.
Nemohla jsem se dostat k té skříni.
Amulety byly příliš silné.
Ale ty...ty jsi mohl tu knihu pro mě získat.
Oživit pro mě Isaaca.
Mohl jsi pro mě udělat vše.
A teď...
Teď nám přineseš ten klíč.
Ne, ne, tam ne!
Tak dělej.
- Teď se tady předvádíš. - Lewisi!
- Lewisi, kde jsi?
- Isaac ho odvedl. - Ano, ale kam?
Asi vím kam.
Strýčku Jonathane!
- Lewisi! - Už jdeme.
Paní Zimmermanová, jsem tady! Tady jsem!
Strýčku Jonathane, tady!
Tady! Ne, tady!
Pomozte mi!
Barnavelt a Izard, mistři iluzí,
miláčci korunovaných hlav Evropy,
opět spolu.
Určitě si vzpomeneš na můj další trik.
- Ne! - Strýčku Jonathane!
Isaac, nedělej to!
Ten chlapec se mi líbí.
Sirotek co má rád Kapitána Midnighta?
To hřeje moje studené srdce.
Nenuťte mě ho zabít.
Dejte mi ten klíč.
Nemusíš nikomu ublížit.
Jen nám pověz kde jsou ty hodiny?
Ty hodiny jsou začarované.
Nikdy je nenajdete.
- Je konec. - Isaacu, prosím.
Část z tebe tohle určitě nechce.
Část, která není mrtvá.
Byl jsem mrtvý dávno před tím, než jsem zemřel.
Víme, čím jsi musel projít,
něčím hrozným ve válce.
To mi všichni.
Právě naopak.
Tam jsem potkal svého učitele.
Moje jednotka padla do léčky.
Všechny pobili.
Nechali mě tam umřít.
Celé dny jsem bloudil v Černém lese.
Všechna zaklínadla jsem pronášel s jedinou myšlenkou:
"Dodej mi sílu, abych s tím skončil."
Vymazat ty hrůzy, které jsem zažil.
Když jsem otevřel oči...
Spatřil jsem ho.
Nabídl mi něco k pití.
Ne zadarmo, samozřejmě.
Najednou jsem to měl.
Plány těch hodin.
V mé mysli.
Naprosto zřetelně.
To nebyl čaroděj.
Nebyl to ani člověk.
Byl to démon, ty sobeckej tupče.
Vyvolal jsi démona.
Ano, ano.
Azazela, abych byl přesný.
Čtvrtého pekelného prince.
Dal mi nádherný dar.
Největší magický trik všech dob.
Nechám zmizet lidstvo.
Vrátím svět na počátek věků.
Vše, co zůstane,
- bude Selena a já. - Ale...
Pokud vše vrátíš na začátek,
historie, lidstvo, zase začne znovu.
Ne.
Zajistím, že lidstvo vůbec nevznikne.
S pomocí přítele.
Lewisovi rodiče nezahynou při té hrozné nehodě.
Tvého muže a tvoji sladkou holčičku nikdo nezabije.
Nikdy se nenarodí.
Žádné lidstvo, žádné války.
A teď, Jonathane...
Ten klíč.
Florence?
Teď je ta správná chvilka,
na trochu magie.
Ze všech těch lidí, Florence,
to ty bys to měla chtít nejvíc.
Vím, co s tebou udělala ztráta rodiny.
Jsi příliš smutná a zlomená,
než abys dokázala opravdu kouzlit.
Možná jsem byla.
Ale teď...
Jsem indelebilní.
Marmeládo, teď!
- Kam zmizeli? - Jsou pryč.
Pozor kam šlapete. Je tady jazyk.
- Mám to. - Velkej jazyk.
Hodně...strašidelný.
Strýčku Jonathane! Strýčku Jonathane!
Lewisi, nevystraš je!
Pusťte mě. Nechte mě.
- Mami. Mami. - Pusťte mě! Přestaňte!
Proč se mnou nemluvíš?
Můj Bože! Můj Bože!
Počkej! Pomoz nám!
Jonathane!
- Pusťte mě! - Nechte mě! Nechte mě!
-Jonathane! -Jonathane! Jonathane!
- Lewisi, jsi v pořádku? - Jsem.
Vidíš to?
Tak se tam vrátíme.
Cože, k těm kovovým příšerám?
- Roztrhají nás na cucky. - Florence, musíme najít
Isaaca a Selenu.
Slyšel si Isaaca. Použil zaklínadlo!
To chápu. Takže tu máme
jen tak sedět a snažit se na to přijít?
- Ne. Potřebujeme plán! - Na to nemáme čas!
Lidičky!
Můj ty Ferdo kudrnatej.
Jen klid. Zuby mají z dýně.
Nemůžou nám ublížit.
Dobře, odvolávám to.
Nějakej druh bezbožnýho lepidla.
Uvízl jsem.
Já taky.
Opravdu jsem si nemyslel,
že takhle umřu.
Paní Zimmermanová, chyťte mě za košili.
Držím tě.
- Sekej! - Rychle!
Jak já nesnáším dýně.
Viděla jsi to, Florence?
Zničil jsem je psychickým energetickým úderem. Funguje to!
Ano, Jonathane. Jsme na tebe moc pyšní.
Chápeš, že teď mám taky tu moc?
Ano, chápu. Jsi hvězda.
Strýčku Jonathane.
Strýčku Jonathane, je čas. Prosím vzbuď se!
- Jonathane. - Strýčku Jonathane.
Jonathane, musíš se vzbudit.
Musíš hned vstávat.
Strýčku Jonathane.
Na co tak zíráš, ty vyzobaná slunečnice?
Na tebe, ty retardovanej opičáku.
Au, Lewisi.
Florence, tady jsi kousek vynechala.
Lewisi...
Moc mě to mrzí, Lewis. Všechno je mi to moc líto.
To je dobrý.
- Mně taky. - Nechápejte mě špatně.
Je to moc dojemné, ale zbývá nám jen 18 minut
do zatmění.
A oni mají klíč.
Jak najdeme ty hodiny?
Nenajdeme.
Je na nich kletba.
To znamená, že je nenajde žádný čaroděj nebo čarodějnice
a jedno jak jsou mocní.
Ani Florence je nenajde.
Musí tu být něco,
na co jsme nepomysleli.
Možná je můžu najít já.
Nejsem čaroděj ani kouzelník.
Teda alespoň zatím ne, ale
když zkusím trochu kouzlit,
mohlo by to fungovat?
Dobře.
Připraven.
Lewisi, s tou koulí si nejsem zrovna jistý.
Hele, to je moje magie, ne tvoje.
Jdeme na to.
"Lokalizovat. Podst.jméno.
Najít přesné místo a pozici."
"Tajný. Přídavné jméno.
Něco, co je utajeno nebo mimo dohled."
"Hodiny. Podst. jméno.
"Mechanické zařízení používané pro měření času.
"Hodinky.
Ciferník"
Páni.
- Je zvláštní. - Opravdu je, co?
Lokalizuj tajné hodiny.
Lokalizuj tajné hodiny!
Prosím, mami a tati.
Řekněte mi prosím, kde jsou ty hodiny.
"Pod kotlem."
Lewisi, jsi génius.
Můžeme?
Koleda!
Paní Zimmermanová?
Co je to?
Jonathane.
Otevři ty dveře.
Dělám na tom.
Jonathane.
Jonathane!
To mi moc nepomáhá.
Lewisi.
Otevři je.
I po smrti, tak strašidelný.
Florence, opravdu musím čůrat.
Teď ne, Jonathane.
Snakespear!
- Paní Zimmermanová! - Florence!
Běžte! Běžte!
To je dobrý. Ví, jak na něj.
Pojď sem. Rychle.
Isaacu!
Přestaň!
Prosím.
Naučil jsem tě vše, co znáš, Jonathane.
Ne vše, co znám já.
Má drahá.
Ne!
Čekej tady, Lewisi.
- Ne, půjdu s tebou. - Ne!
Můžou tam být pasti.
Mám ochranu.
Něco cítím.
Mám to.
Strýčku Jonathane!
Strýčku Jonathane?
Strýčku Jonathane!
Shh, shh. Už je dobře.
Už je dobře. Už je dobře.
To jsem já, Lewis, tvůj synovec.
Shh, shh.
Lewisi!
Pojď s námi do věže.
Je to speciální věž.
Ochrání nás.
Líbíš se mi, Lewisi.
Byla jsem ráda tvoji matkou.
Zapomeň na něj.
Brzy zmizí.
Jako všichni ostatní.
Strýčku Jonathane?
Strýčku Jonathane!
A mám tě.
Co?
Mami, tati, co mám udělat?
"Rozluč se"
Rozloučit se? To nechápu!
Co tím myslíte?
Dobře. Sbohem, lidičky.
Miluju vás.
Podívej, drahá.
Už to začíná.
Řeky času se mění.
Rychle!
- Něco je špatně. - A co?
Pomoz mi.
Ne.
Ano!
Ukážu vám, co svede jeden malej podivín.
Co to?
Strýčku Jonathane.
Jsem zpátky.
Dokázal jsi to.
Zastavil si ty hodiny!
Neříkej Florence, že jsem byl mimino.
Nikdy by s tím nepřestala.
- Neřeknu. - Slibuješ?
Přísahám.
- Žádný mimino. - Naše tajemství?
Nikdy se to nestalo.
Jsi ten nejlepší.
Dokázal jsi to.
Hoď mi kalhoty.
Florence ani slovo. Vážně...
Ale, ale, ale.
Kdopak se nám to tu vylíhl?
Dala si do pořádku Snakespeara!
A ty zas zastavil hodiny?
Ne, jen jsem si nadělal do kalhot.
Doslovně.
Lewis je zastavil.
Lewis.
Ty jsi opravdu indelebilní.
Paní Zimmermanová,
je mi líto vaší rodiny.
A mě zase té tvojí.
Ale možná budete chtít být taky černá labuť.
Můžu být purpurová?
Platí.
Tak to bych moc ráda.
Já toho divnýho skrčka nechci.
A myslíš, že já jo?
Víte vy co, hoši?
Já vlastně ani hrát nechci.
Míčem to obličeje
a pořádně rychle.
Cožéééé?
Klika.
Chceme Lewise do týmu.
- Ne, to my ho chceme. - Ne!
Rose Rita, že?
Ukážeš mi svoje brouky?
Viděla jsem tě se slovníkem.
Znáš slovo "insekt"?
Jasně.
Páni.
To jsi kreslila ty?
Jsou moc pěkný.
Vypadáš jako insekt.
A myslím to jako ten největší kompliment.
Taky to tak beru.
- Ahoj. - Ahoj.
Kdo to byl?
Rose Rita Pottingerová. Kamarádka.
Opravdu?
- Vážná známost? - Ne, platonická.
Koukni na něj, jak se předvádí. Najednou je z něj James Dean.
Strýčku Jonathane, šlápni na to.
Uvidíme, co tohle kotě umí.
Ahoj. Už jsme doma.
- Připraveni? - Jasně.
Zůstaň.
Víš,Jonathane, řídíš jako babička.
To je legrační, protože ty tak vypadáš.
Nechte toho. Oba jste strašně starý.
To se ti povedlo, Lewisi.
Ty hvězdo jedna.
Ošklivá kočička!
Používej tu bedýnku!
Přeložil NUM71
Během natáčení nebylo ublíženo žádným křeslům nebo zahradním griffinům