Na tvou výšku
je nahlíženo
jako na výsledek tvého chování.
Jsi jen tak malý,
jako tvé sny
Nemusíš být velký a vysoký,
ale budou ti říkat obře,
protože jsi tak malý, jako tvé sny.
Já vím, že...
Promiňte!
Jo, za to se omlouvám.
Tenhle příběh vám vyprávět nebudeme.
Ne. Jsme tu kvůli Králíčkovi Petrovi.
Hrdinovi našeho příběhu.
Mladému králíkovi v modrém kabátku a žádných kalhotách
Hej! Vyber si někoho svojí velikosti.
S potěšením.
Nemyslel jsem sebe.
Vidím, že se zase chystáš k němu do zahrady.
Existují bezpečnější způsoby, jak si sehnat jídlo!
Jo, ale ne tak zábavné.
Co jsem ti říkala o plížení se k McGregorovi?
Abych ti přinesl květák?
Tak je hodný. Upaluj už.
Dobře, sem s detaily, Benjamine.
Posekal půlku trávníku,
což nám dává dostatek času.
Podívej se na něj.
Čiré zlo.
Dokonce i seká naštvaně.
Hele, napadlo mě něco šílenýho.
Co když tam nepůjdeme,
protože minule tě málem chytil.
Jsi tak rozkošný.
Celýho bych tě snědl.
A to přesně chce on udělat s tebou.
Výš. Výš.
Proč jsi vždycky nahoře?
Protože jsem nejstarší.
Jsme trojčata!
Stejně jsem nejstarší.
O 16 vteřin.
Kdy sis naposledy vydrbala ocásek?
Konec lenošení. Jdeme.
- Jo. - Budu rychlejší.
Ne, když budu rychlejší já.
To není fér.
Je to pastva pro oči
a za chvíli i pastva pro nás.
Omlouvám se. Nevím, proč jsem tak z kondice.
Jím jenom salát.
To ten dresink. Musíš ho dát stranou.
Nebo ho jen pokapej citronem.
Změní ti to život, věř mi.
Dobře. Víte, jak to chodí.
Nebudu předstírat, že to, co se chystáme udělat
není lehkovážný, šílený nebo nebezpečný.
Ale uspějeme,
protože každý máme klíčovou roli
specificky ušitou pro naše individuální talenty.
Hlídka. Hlídka. Hlídka. Hlídka.
Borec.
A jdeme na to.
Jsem ti v patách.
- Ani nápad. - Proč?
Bojíš se, že si chytnu packu do pasti
a pak si ji budu muset uhlodat a pak mi budete říkat "Pahýlka"
po zbytek mýho života a budu mít děsivou jizvu,
ale přitom opravdový jizvy budou uvnitř nás?
Promiň, že jsi to musel slyšet.
To nic. Jsme rodina. Tohle je bezpečné místo.
Dobře, porada.
- Jsme připraveni? - Jup.
- Rozhodně. - Vždycky.
- Asi. - Miluju vás.
A jdeme na to.
Tohle bude zábava.
Salát, ředkvičky, čekanka.
Řeknu vám co je "čekanka".
Že bych nečekal, že bude tak lehký ukrást tohle jídlo.
Protože "čekanka" je jako "čekat".
Nevysvětluj vtip.
- Dupko! - Jo!
Hupko!
Bambulko!
V pohodě!
Rajské jablko nebo rajče.
Brambora nebo erteple.
Nikdo už tomu neříká erteple, všimli jste si?
Přestaň blbnout.
Můžu blbnout, jak chci.
On nás neslyší přes tu...
Sekačku.
Králíci.
Ne, ne, stůj.
- Zmiz. - Plaz se.
Vypadni odtamtud.
Petře, ne.
- Strčím mu ji tam. - Nedělej to.
- Myslíš, že je to špatný nápad? - Ano, je to špatný nápad.
Nerozumím ti. Ano nebo ne?
Rozhodně ne.
Přes bránu ti nevidím na pusu.
Ne. Ne. Ne. Ne.
- Myslím, že říkáš ano. - Ne.
- Takže ano. - Ne, ne, Petře.
- Cože? - Oh, bože.
Oh, ne.
Ne.
Petře. Ne!
Vypadni odtamtud.
Králíku, dám si tě do pirohu.
Nech tam tu bundu.
Stejně jako tvýho tátu.
Ránko, pane McGregore.
Oh, to jste vy.
Překrásný den, že?
Dejte mi toho králíka.
Mátě něco ve svých...
Jsi v pořádku.
Jsi v pořádku?
On mrknul?
Ani jsem nevěděla, že to umíme.
Vypadáte dobře.
Ta žíla, která vám obvykle tepe na čele se vážně uklidnila.
Začal jste meditovat?
Tohle je moje zahrada.
Hned jim to povím.
Tohle je jeho zahrada.
Tak a hotovo.
Myslím, že jsme všichni na stejné lodi.
Tihle králíci teď potlačí svůj vrozený instinkt krmit se.
Ještě jednou a bude po nich.
To jim taky dám vědět.
Pojďte, zlatíčka.
Tohle je Bea.
Bydlí vedle pana McGregora a králíků.
Hádejte koho má raději?
Dovnitř. No tak. Přinesu vám něco k pití.
Musíte tam přestat chodit.
Tentokrát vás skoro chytil.
Pojď sem, maličký.
Osuším tě.
Je umělkyně.
Přestěhovala se na venkov, aby se věnovala malování.
Neciťte se zle pokud je nechápete, nelíbí se vám
nebo nevíte jak se na ně dívat.
Všechny jsou hrozné a ona to ví.
A tak pro zábavu začala malovat portréty místních.
Překrásné.
Ale stálá připomínka
toho co Petr a jeho rodina zažili.
Slibuju, že tu vždycky pro vás budu.
A byla
od chvíle, kdy jim zemřela maminka.
Už neprší.
Je mi líto tátova kabátku.
Je mi líto, že jsi ztratil tátův kabátek.
To jsem zrovna řekla.
Jo, ale když to řekne nejstarší,
tak to znamená víc.
Je to jen kabátek.
Táta s mámou jsou pořád tady.
A tady. A tady. A tady. A tady.
Ale u tebe míň, jelikož jsi jen bratránek,
Jsi synovec, ale přiženěný.
Nechci tě vyřazovat, jen chci...
Víš, chci být přesný.
Okay, jen mi slibte, že se budete držet dál od té zahrady.
Mám ho zpátky, tati.
Mám tě, králíku.
Věděl jsem, že přijdeš.
Ta slečinka tě teď nezachrání.
Dnes bych si moc dal k večeři piroh.
Králičí piroh.
Co?
Je...
To je dost průkazný.
Velmi průkazný.
To znamená, že... Že jsem...
Že jsem...
Že jsem to dokázal. Já to dokázal.
- Co? - Já to dokázal!
Zbavil jsem se ho. Kdo má hlad? Dejte si.
Ty jsi šel k němu do zahrady?
Ne. Šel jsem do naší zahrady.
Bez hlídky?
To je přesně to, co jednou někoho zabije.
A zabilo.
McGregor je pryč?
Je už teď na lepším místě.
- Vážně? - Jo.
V tom zmrzlinářským autě s blikajícími světly.
Ve skutečnosti to nebyl Petr,
kdo zastavil srdce toho starce.
Mohlo za to 78 let
strašného životního stylu.
- Wow. - Ani nápad.
Dobře, tohle je teď naše země,
tak hned nedělejme šílenosti.
Je na nás se o to starat, udržovat to
a připravit pro budoucnost.
S privilegii přichází zodpovědnost...
Pardon. Málem jsem vydržel se nesmát.
Napucněte se.
Počkejte na mě! Nejsem stvořená k běhání!
Omlouvám se.
Dejte si, co chcete. Zkuste rajčata.
Koukni na sebe, vazoune.
Počkat... Nepokusil ses mě sežrat?
Ukaž mi zuby. Udělej jakože...
Byl jsi to ty! Věděl jsem to.
Jak se máš? Rád tě vidím.
Hej, králíčku.
Vidím, že jsi získal zpátky svou zem.
Ať žije zázračný syn.
- O nic nejde. - Ne, ne, je to velký.
Přemohl jsi McGregora.
No, jestli přemohl, znamená, že jsem mu řekl:
"Mám dost tvé tyranie."
A on řekl, "Dám tě do pirohu."
A já řekl, "Ne, pane. To já dám vás do pirohu, pane."
Neznamená, ale díky za večírek.
Jedl Prase celer?
Je to škoda, když nevíš, kdo jsi
nebo kam patříš, víš?
Dáš si?
Jen jedno.
Díky, Tommy. Jsi jeden z těch lepších.
Hej! K tý zahradě je i volný dům!
Jo, přesně tak!
Pan McGregor nás už nebude mučit!
- Nikdy víc! - Nikdy víc!
Tohle je Thomas McGregor.
Nebo, jak je znám v obchodě, kde pracuje,
Pan McGregor.
Takhle je nejšťastnější.
Připravuje své vojsko do boje.
Lidé, kteří říkají, že ne všechno můžete kontrolovat
nepotkali pana McGregora.
72.043 stupňů.
Úhel, pod kterým odstartovalo Apollo 13.
Já vím, Carlosi, myslíš, že jsem blázen.
Ale ta malá holčička, která chce být astronautkou
to pozná a vy jí tím zničíte sny.
Tohle je noční můra.
Musíte to načechrat, načechrat.
Je to v maličkostech.
Nesmíte se bát jít do detailů, lidi.
Naše záchody by měly být čisté jako pítka.
Pane McGregore.
Generální ředitelka vás chce vidět.
To je ono. Moje povýšení.
Říkali, že by to mohlo být tenhle týden.
Jak vypadám?
Jako muž, co chtěl pít vodu ze záchodu brčkem?
Perfektní.
Mám špatné zprávy, Thomasi.
- Ne. - Váš prastrýc zemřel.
Zrovna mi to dali vědět.
Je mi to moc líto.
Ani jsem nevěděl, že mám prastrýce.
Co to povýšení?
- Co prosím? - Společník generálního ředitele.
Ta pozice, pro kterou dřu posledních deset let.
Jste v šoku, chápu to. V dobách smutku...
Ne, není tu smutek. Jen to chci vědět.
Mám to povýšení nebo ne?
- Ne. Dostal to Bannerman. - Bannerman?
Ale on je imbecil. Chci říct, není ani to.
Protože nazývat se imbecilem by pro Nigela Bannermana bylo dost ambiciózní.
Ale také je synovcem ředitele společnosti.
Takže povyšujete tupce, jehož nekvalifikovanost je do nebe volající
na pozici nesmírné důležitosti jen kvůli nepotismu.
Tohle je Velká Británie.
Je to prakticky zákon.
Myslíte, že chci obejít našeho nejlepšího?
No tak mě neobcházejte!
Teď není čas, kdy byste měl přemýšlet o práci, Thomasi.
Vezměte si volno.
Kolik jen volna chcete.
Ne, já nechci volno! Omlouvám se.
Nechci... Omlouvám se.
Já chci to povýšení, to je to co chci, já si to povýšení zasloužím.
Dejte mi to povýšení, June, nikomu to nepovím.
Prosím.
Dejte mi to povýšení.
Je mi to líto.
- Je mi to líto, pane. - To nic.
- Je mi to líto, pane. - Možná příště.
Jak je, McG...
Bannermane.
Gratuluji.
Já to ani nechtěl.
Ještě včera jsem byl na Ibize.
Těžce spí hlava s korunou, ne?
Jdu na pauzu. Budu ve svým velkým kanclu.
Pojď sem!
Dal jsem ti svůj život!
Dal jsem ti všechno!
Proč se mnou zacházíš...
Omlouvám se.
Tohle může být požehnání v převleku.
Chce to novou perspektivu. Najděte si nějaký koníček.
Ušpiňte si trochu ruce.
Zníte jako každý zaměstnavatel, učitel, rodinný člen,
přítel nebo známost, kterou jsem kdy měl.
Vezmu vám jmenovku, Thomasi.
Ne, neberte...
Vítejte v Harrods.
Doufám, že vám bude chutnat špinavá záchodová voda.
Můžu navrhnout trochu času na venkově?
Je to uklidňující.
Nerušené!
Jo!
Sto osmdesát!
Boj! Boj! Boj! Boj!
Yeah!
Naháč!
Oh, jo, tak to je párty.
- Jednohubku? - Dám si jen jednu.
Ne, je to výkop a pak boogaloo.
Kdy budu choreografovat já?
Až budeš nejstarší.
Tak dlouho čekat nechci.
Hej, pojďme pro mámu s tátou.
Kam to chceš, Petře?
Kdekoliv.
Myslím, možná... Možná trochu výš?
Troch... Ne, to je moc. Trochu níž.
Doleva. Ne, doprava.
Víc. To je moc. Níž.
Doprava. Nahoru.
Níž. Dolů.
Doprava. Doprava.
Níž. Níž. Níž.
Nahoru. Doprostřed. Doleva.
Doprava. Níž. Nahoru.
Vaše pravo. Moje levo.
Vaše dole. Moje nahoře.
Doleva. Doprava.
Perfektní.
Už je pryč.
Kéž byste tu byli taky.
Už nikdy nám to tu nikdo nevezme.
Thomas McGregor?
Tady to podepište, prosím.
Z Windermeru? Tam je to pěkný.
Neznám nikoho z Windermeru.
No, je to z volného pozemku.
Což obvykle znamená, že jste něco zdědil.
A to on opravdu zdědil.
Od prastrýce, o kterém nic nevěděl.
Zdá se, že problémy s intimitou měli všichni v rodině.
Windermere? To je na venkově.
No, pěkný venkov.
Ty domy se tam prodávají za majlant.
Takový majlant, který by stačil na vlastní hračkářství?
Myslím, že jo.
Naplněné tím nejhezčím zbožím?
Mělo by, jo.
Dost velký na poličky z temperovaného skla a sezónní dekorace do výloh?
To bych si musel nejdřív ověřit, pane.
Můžu vám to říct zítra, až přijdu s poštou?
Zpáteční do Windermeru, prosím.
- Tady máte. - Děkuji.
Dobrý večer. Znáte tohle místo?
- Dům McGregorů? - Ano.
- Tam budete bydlet? - Je to jen dočasně.
Jen chci nacenit hodnoto domu
než ho nechám prodat.
Ale chcete tam odvést?
Ano.
- Tak naskočte. - Děkuji.
Myslím, že to tam budete milovat.
Prosím nemluvte na mě za jízdy.
- Dej to sem. - Tady.
Umím létat!
Asi jsem si zlomila žebro.
Kolik máme žeber?
- Třináct. - Kecy.
Boží.
Oh, ne, ale ne...
Umím létat...
Nemám nic proti venkovu. Jen mi přijde odporný.
Ano, to jste řekl dost jasně během cesty, pane.
Jen bych chtěl, aby to bylo ve složce jasné.
No, to abych vám založila složku a ujistila se, že je to tam jasné.
Člověk.
Oh, božínku. Všichni ven! Ven!
Utečte! Jdou sem lidé! Člověk! Člověk!
Víš, je to jako, kdo jsem?
Kdo jsi ty? Jo?
Víš, jako, jsme všichni propojení,
ale jakým provazem?
Člověk! Lidi přicházejí!
- Co máme dělat? - Co?
Všichni schovat!
Bodají mě vaše bodliny.
Nejsem stvořená ke schovávání.
Kdo takhle žije?
Schovejte světla!
Oh, ne. Tommy!
Tommy, schovej se!
Ne, jen protože ho nevidíš,
neznamená, že on nevidí tebe. Chápeš?
Tak schovej se!
Co? Ne, Tommy.
Teď jen pózuješ jako svícen.
Teď jako ubrus.
Teď jsi jako...
Co to má být?
Jsem mísa s ovocem.
Cože?
Tommy! Tommy!
Ven...Vypadněte!
Ven...
Padejte ven!
Každý z vás! Ven, vy verbeži!
Držte se od mého domu!
Měl klíč.
Musí být McGregor.
Světla.
Felixi, mrkni. Mrkej, mrkej, mrkej, mrkej.
No tak, vazoune. Mrkni, mrkni, mrkni.
Světla
No tak, jelene.
Slunce zase vyšlo?
No to snad ne!
Včera, když jsem zavřel oči, tak jsem myslel,
že je po všem!
Ale máme další den!
Nebyla to noční můra.
Je to noční můra.
Co je to za hudbu?
Já nevím.
Ale zní velmi dramaticky a života-měnícně.
Ahoj, zlatíčka.
Díváte se na našeho nového souseda?
Nebojte. Nemůže být horší
než ten starý plesnivý dědek, ať je jeho duše lehká.
Kdo ví, třeba je to milý, normální muž.
Vypadá mile.
Vypadá normálně.
Tohle není moc normální, co?
Tohle je normální.
No nic, bude to vzrušující.
Budeme tu mít někoho nového.
Nejsou všichni zlí, slibuju.
Vysvětlím mu to.
Že se tu dělíme o zemi.
Nebudu ho zatím soudit.
Oh, ne.
Není po všem. Můžeme jít zadem...
Nebo skrz...
Nebo použít...
Nebo za...
Ani jsem nevěděl, že to jde tudy.
Vidím, že vrátka zase stojí.
Asi jsi přeci jen nebyl zázračný syn.
To stačí, prase. To stačí.
Ale byla to zábavná noc.
Tolik jsem toho nesnědl už dlouho.
Teď začíná dieta.
Teď
- Teď. - Hej, koukejte.
Ahoj. Omlouvám se.
Nechtěla jsem vás vyděsit. Jsem Bea.
Bydlím támhle.
Ahoj. Jsem Thomas.
Bydlím támhle, v Londýně.
Támhle.
Ano. Jsem tu jen dočasně.
Dávám to tu do pořádku před prodejem,
použiju výdělek pro otevření vlastního hračkářství,
nejlépe poblíž Harrods, aby mohli být svědky jejich zkázy.
Oh, páni. To je ale spousta informací.
- Omlouvám se. - To je dobře,
že se nebojíš otevřít.
- Co říkají? - Umím odezírat.
Jsem jen trochu mimo svůj živel.
Myslím, že zdejší elementy se ti budou zamlouvat.
"Myslím, že zdejší elefanti se ti
budou namlouvat."
Cože?
Myslím, že je to tady to nejkrásnější místo na Zemi.
No, myslím, že teď je ještě krásnější.
To říkáš jen tak.
A čistější, odolnější, funkčnější.
Oh, ta branka.
- Ano. - Myslela jsem, že říkáš
- že já jsem krásná. - Vážně...
Ne, ne, ne. Ne, to bych neřekl.
To bych neřekl.
- Řekl bych to. Nejsem... - Ne, hej, to nevadí.
- To nic. - Jsi krásná.
A úplně jiná než ta branka.
Nevidím jí na rty, ale jak jí znám,
tak mu říká, aby dal pryč ty branky,
a pustil nás do zahrady.
No, užij si svůj krátký pobyt.
Jen, prosím, nebuď jako ten zlý dědek,
který tady žil. Byl to fakt blbec.
- To byl můj strýc. - Nenechals mě domluvit.
Byl opravdu...
Promiň, to nejde...
Ne. Tohle už nezachráním. Byl to fakt blbec.
- Bez urážky. - V pořádku.
- Neznal jsem ho. - Zdáš se mnohem rozumnější.
Vážně?
I když musím říct, že tyhle branky vypadají opravdu pevně.
Očekáváš invazi mimozemšťanů?
Jen chci držet zvířata tam, kam patří.
No, ona vlastně patří všude.
Tak trochu to tu bylo nejdřív jejich. My jsme přišli po nich.
Jak dlouho trvá říct, "Nech branku otevřenou a pusť dovnitř králíky?"
Nech branku otevřenou a pusť dovnitř králíky.
Rozhodně nechám, madam.
A rád bych řekli, že tito králíci jsou neskutečně roztomilí.
Obzvlášť ten v tom modrém kabátku. Je můj oblíbený.
A oh, tady je dárek.
Počkat. Proč mu přinesla dárek?
To je tak milé.
To je na pozorování ptáků.
Děkuju.
Támhle je jeden. Má křídla!
Ano, to je dost zásadní rys
ptáků, jak jistě zjistíš.
Našel jsi svého prvního ptáka. Měl by sis to poznamenat.
Poznamenat?
Takže ono jde zorganizovat a zdokumentovat chaos na nebi?
Ano.
No, ráda jsem tě poznala, Thomasi.
Ano, i já tebe.
A necháme branku otevřenou, ano,
aby zvířata mohla volně běhat?
- Rozhodně. - Zvládla to.
Jdeme tam. No tak.
Možná to tu není vlastně tak špatné.
- Ne. - Je mi to jedno.
- Jdu dovnitř. - Jsem ti v patách.
Ne. Ani nápad.
Vzpomínáš, co se stalo tátovi, že?
Ale ty tam chodíš pořád.
To je má vada charakteru.
Ty máš svou vlastní vadu charakteru.
- Pojď, Benjamine. - Jak to, že on může?
Jo, proč musím jít?
Protože to je jeho vada charakteru.
Udělá všechno, co řeknu, i když je to stupidní a lehkovážný.
Ne, nedělám! Nejsi můj šéf!
- Benjamine. - Běžím!
Nemůžu ho nechat jít o samotě. Je hloupý a lehkovážný.
Doufám, že budou v pořádku.
Budou v pořádku a jestli ne,
tak asi budu hlavou rodiny já.
Petře, prosím, buď v pořádku!
Pořád jsem tak bez kondice.
Jak to jde s dáváním dresinku stranou?
Dobře. Ale nechápu jak je zdravější, když ho pak vypiju naráz.
Odporný.
Pojď.
Co jsem ti říkal? Pohoda jahoda.
- Krysy. - Běž!
Ahoj.
Tenhle chlápek je o dost rychlejší než ten starý.
Myslím, že máme problém.
- Co se děje? - Všechno je vzhůru nohama.
Kde jste?
Nikdy jsme neměli do té zahrady chodit.
Bez odvahy nejsou medaile.
Bojíš se ty vůbec něčeho?
Jo, že umřu sám.
Proto jsi šel se mnou.
Víte, co děláme s krysami ve městě?
Najdeme je a vyhubíme je.
Benjamine.
- Za mnou. - Já nic nevidím.
- Jdi za mým hlasem. - Ani nic neslyším!
Jdi za svým srdcem?
Cože?
Tudy, tudy, tudy.
Dělej mrtvýho.
Takhle to dopadne,
když z McGregora děláte blázna
hraním jarmarkových her v kůlně.
Vidíte to všichni?
Takhle to dopadá!
Proč mluvím se zvířaty?
Začínám šílet.
Opravdu... Vždyť mi neodpoví.
Honem, honem!
Hop!
Okay, okay. Hupko, vezmi si pytel,
jdi k oknu a dej mu ho přes hlavu.
Okay.
Dupko, ty si vezmi pytel,
jdi k oknu a dej mu ho přes hlavu.
Mám to.
Bambulko, vezmi si pytel...
- Prostě mu strč mokrou packu do ucha. - Jasně.
Ne!
Jsi v pohodě, tlouštíku?
To bylo o fous, co?
Mohl jsem umřít.
A ne jen já. Co kdyby dostal holky?
Tohle není sranda, Petře.
Já vím.
Omlouvám se.
Ale jsi v pořádku, že jo?
Mám tvoje sáčko.
Není tak symbolické jako moje.
Víš, když není tátovo a tak.
A je hnědé, což je dost divný, když ty jsi taky hnědý.
Hnědá na hnědé, kdo tohle jako nosí?
Je to dost jednotvárný.
Jo, je to vlastně docela matoucí.
Půlku času si myslíme, že jsi nahatý.
Vždycky hledám knoflíky.
Ale jednou to byly tvoje bradavky.
No nic, máš ho zpátky a jsi v pohodě.
Ne díky němu. Podívejte se na něj.
Promáčený hubeňour.
Teď to otoč a odvez nás domů, Evžene.
Tady nás vyhoď.
Je tu nový. Nejspíš zahne na příští.
Jen projede víc benzínu. Nepřekvapuje mě,
že není šetrný k prostředí.
Hej, my Zemi nezdědili,
půjčujeme si ji od našich dětí.
To jsem četl na kelímku.
Když to otočíš...
Tady to můžeš docela dobře otočit.
Myslím, že tady je...
- Kam... - Kam nás to veze??
Veze nás do města.
- Tak tohle je Londýn. - Wow.
Big Ben! Wow!
Je gigantický.
Doufám, že si toho vážíš, Hupko.
Když mi bylo jako tobě, tak jsem nemohla takhle cestovat.
Cože? Bylo ti jako mně asi před třemi ulicemi.
Tak to utíká.
Tohle musí být Harrods.
Wow. Nóbl.
Co pro vás můžeme udělat?
Mám problém se škůdci.
Hádám, že s králíky.
- Jak to víte? - Jste nový McGregor.
- Soused Bey. - Jak to víte?
- Zmínila se o vás. - Zmínila?
Co říkala?
Že ten dům chcete rychle prodat
a za výdělek si otevřít vlastní hračkářství,
nejlépe poblíž Harrods, aby mohli být svědky vlastní zkázy.
To je neuvěřitelně specificky přesné a trochu děsivé.
Co myslíte, že jsou zač?
Mají zástěry,
to znamená jedinou věc.
- Jsou ježci. - Jsou ježci.
Jen hlavně, ať se nedozví, že je chcete odpálit.
Miluje je. Jako rodinu.
Odezírej, Dupko.
Kdybych byl vzdělaný člověk,
řekl bych, že si je polidšťuje
jako náhražku opravdové lidské interakce.
Ale není vzdělaný člověk.
Takže si myslím, že má pro ty králíky prostě jen slabost.
"Takže si myslím, že má ráda většinu mužských zadků."
Co navrhujete?
Elektrický plot je udrží venku.
Jestli je chcete odpálit,
budete potřebovat výbušniny.
Výbušniny jsou trochu... Nechci...
Dolů.
To jsou oni! Věděl jsem to.
Kde jste? Vím, že tam jste.
Vylezte! Viděl jsem vás!
Odpálit je. Chci je odpálit.
Dobře, pojďte za mnou.
V pohodě. Mám ještě 11 žeber.
Vlastně máš 13 na každé straně.
Cože?
Což je technicky 26, protože jsou...
A teď už jen 19.
Znovu, zmáčknete tenhle čudlík.
Signál poputuje skrze vzduch do tohohle.
Tohle zažehne jiskru,
a všechno poblíž exploduje.
Rozumím fundamentálním konceptům základních věcí.
Je to ošidný. Trochu.
Děkuju.
My děkujeme!
Jeďte opatrně!
Musíte běžet stejně rychle.
Naše vrozená králičí rychlost by měla být schopná to dohnat.
Víte co? To by nikdy nefungovalo.
Dávej pozor, křápe!
Nech ho být, zlato. Je to jen venkovský balík.
Pitomci.
"Venkovský balík"? Já nejsem venkovský balík.
Jsem z Londýna, což je přesně tam, kde bych chtěl...
- Thomasi? - Bea. (Be = Být)
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Moc dobře. Ty...
Co tady děláš?
Jen... Vyzvedáme nějaké
náčiní.
- Ráda tě vidím. - Cože?
- Můžu tě svést? - Proč je tady?
Oh, ne. Krade jí kolo.
To nic. Je to trochu těžší než jsem původně myslel.
Oh, ne. Krade i jí.
Oh, ne.
Jde dobrovolně a zdá se, že si užívá jeho společnost.
Honem, honem.
No tak.
To je hodně úsměvů.
Dokonce víc než předtím.
Ukazuje víc zubů.
Asi se jí líbí.
Žádné "aw."
Nelíbí se jí. Jen je vážně milá.
Na nás se usmívá pořád.
Ne takhle.
Pojď dál.
Dáš si něco k pití?
Ano, prosím.
To jsi malovala ty?
Tohle není hotové.
Ne, ne, tohle, tohle je překrásný.
Děkuju.
Jaké to majestátní pohoří.
To je stařenka v klobouku.
Dobře. Jasně. Tady je... Tady je klobouk.
- To jsou její oči. - Ano.
- A tady má bradu. - To je noha.
To je noha.
Jsem alergický na ostružiny.
Omlouvám se. Začnu se dusit.
Alergický na ostružiny?
To existuje? Až sem jsme došli?
Najednou jsou všichni na všechno alergičtí.
Přestaňte se vymlouvat!
Víš, někteří lidé mají opravdu vážné zdravotní problémy.
Jasně, jasně. Je to vážný problém a moje srdce s nimi cítí.
Je to velmi těžké, velmi smutné. Nechci žádné stížnosti.
Ale tenhle chlap, no tak!
A co tyhle?
To je jen něco, co dělám pro zábavu,
když se nesoustředím na svou pravou práci.
Jsou nádherné.
To nemusíš říkat.
Vážně musí být dobré, když se mi líbí,
vzhledem k tomu jak nenávidím králíky.
Chci říct, nějak se ti povedlo, aby vypadali méně jako havěť.
Havěť? Havěť?
- Co znamená "havěť"? - Něco jako hlodavec.
Hlodavec? Hlodavec?
Co znamená "hlodavec"?
Něco jako krysa nebo myš.
Myslíš si, že králíci jsou havěť? Žertuješ, že jo?
Ano. Žertuju.
Páč jsem k popukání a rozmarný.
Králíci jsou vlastně perfektní stvoření.
Jsou velkorysí,
upřímní, čistí.
Měl bys vidět, jak spolu mluví.
Dělají tuhle úžasnou věc, když se omlouvají.
Králíci se omlouvají?
Dají k sobě hlavy, takhle.
Ne. Ne, ne, ne, neomlouvej se mu.
Proč se mu omlouvá?
Páni, to trvá fakt dlouho.
Ta se mu teda nemůže do-omlouvat.
A to byl jen začátek.
Pro Petra a ostatní to nebylo o nic lehčí ke strávení.
Nebo pochopení.
No nic.
Uvidíš.
Budeš je milovat.
Ale romantika je silná věc.
Může dohnat jakékoliv dva lidi.
I když je jeden úžasný
a ten druhý je McGregor.
Potom, co mi zemřeli rodiče, šel jsem do výchovného zařízení.
Loupeš.
To pro tebe muselo být strašlivě traumatické.
Vyrovnal ses s tím dobře? Loupeš.
Vůbec se to na mě nepodepsalo. Loupeš.
Jo, to vidím.
Možná mám jisté tendence.
Jo, jako páchat králíkovraždu.
- To je slovo? - Ne.
No, myslím, že všichni máme jisté tendence.
Loupeš.
Jaké máš ty?
Asi že nemám ráda lidi,
kteří nejsou těmi za které se vydávají.
Jde spíš o mě.
Pořád říkám, že jsem opravdová malířka a přitom nedokážu nic opravdového dokončit.
Ale maluje nás.
My jsme opravdoví.
Nejsme opravdoví?
Jop, rozhodně reální.
Co ti na tom obchodu chybí nejvíc?
A neříkej, "Že všechno má své příslušné místo."
Chápu.
Máš problémy s kontrolou.
Chybí mi být nápomocný.
Rodič nebo prarodič přijde do obchodu,
hledají dárek pro dítě, které milují.
Zeptám se na pár lehkých otázek a vím přesně, co potřebují.
Miluju pomáhat lidem najít to, co potřebují.
Víš?
Obzvlášť, když ani oni sami nevědí, že to chtějí.
Tihle jsou nejlepší.
A taky hezky urovnané výlohy. Promiň, nemůžu si pomoct.
Ano! Banány! Vyhrávám!
Počkat, "kecičky" není slovo.
Ano, je. Znamená to "lži", "naprostá blbost".
To je přesně ten typ definice, kterou by sis vymyslela pro vymyšlené slovo.
Pane McGregore, obviňujete mě, že snad kecám?
Oh, ne. Sakra.
Pojď sem, pojď sem.
Ochráním tě.
Dovnitř. Dovnitř, rychle.
- Zavřeno. - Podej židli.
Máme kožešinu.
- Děkuju. - Jsi promočený. Sedni si.
Usuším tě.
Děkuju pěkně.
Tady bych mohl zůstat navždycky.
Ahoj.
Tebe jsem strašně dlouho neviděla.
Tohle je můj nový kamarád, Thomas.
- Chceš si ho pochovat? - Kromě jiného.
Oh, hele.
Moji dva chlapci spolu krásně vycházejí.
Nic mě neudělá šťastnější.
Můžu si tohle namalovat?
Nic mě neudělá šťastnějším.
Teď jsi můj, králíku.
Thomasi, jsou tvoje oči smaragdové nebo zelené jako mořská hladina?
Mořská hladina s trochou vojenské šedi.
Myslela jsem si to.
Thomasi?
A tímhle se lišíme od Francouzů.
Jup. Kiwi zelená.
Ty jsi profesionálka.
Ne, ne, ne, to je stará žena v klobouku, vidíš?
Jen jsem předpokládal, že sem právě teď přijde.
Musíš přestat.
Tohle neskončí dobře.
Myslím, že jsem to našla.
Perfektní sch...
Můj obraz!
Je zničený.
Víš jak nezvladatelná zvířata dokážou být. Já jen...
- Zlý králík! Zlý králík! - Ano, zlý králík.
- Zlobivý. - Zlý králík!
- Ven, padej. - Ven.
Říkám kšá, kšá!
Padej odsud!
Je mi to líto. Najednou zešílel.
Jsi v pořádku?
Musí jít.
No to snad ne!
Slunce zase vyšlo!
Kdybych věděl, že se tohle bude dít,
tak bych rozhodně neoplodňoval všechna ta vejce!
Teď je budu muset hlídat, dokud se nevylíhnou!
A být přítomný a zapojit se!
A tak,
Petr připravil své vojáky pro opravdovou bitvu.
Proč chodíte tak pomalu?
A tak se k někomu připlížíte.
Jsou z deseti procent kuráž z dvaceti procent šmouhy
Patnáct procent koncentrované síly kožešiny
Pět procent svalů Padesát procent mozku
Stoprocentní důvod zapamatovat si jejich jména
Ne, nepotřebují, abyste znali jejich jména navždy
Jen se chtějí zbavit mladého pana McGregora
Cítí ten tlak
Nebaví je pobíhat a bát se
I když si Bea nějak myslí
Že se jí líbí, oni znají pravdu
Nejde o výplatu
Možná jde o celer a možná ředkvičky
Možná saláty, zvířata to musí vědět
To znamená, že když jsou připraveni tak musí jít, jít, jít
To zvládneš, Hupko.
Zhluboka se nadechni, natáhni,
a představ si obličej toho, koho bys chtěla sejmout ze všech nejvíc.
Někoho znám.
Pardon!
Nech toho.
Musí jít.
Jeho výraz byl klasika. Byl jako...
Všechny hrábě. Jakože,
fakt jsem si nemyslel, že to tak zabere.
Bylo to až na pokraji uvěřitelnosti.
Vy lidi.
Jak jste tam vůbec dostali to vozítko?
Byla to perfektně načasovaná sekvence.
Teď poslouchejte.
Máme ho přesně tam, kde ho potřebujeme.
Teď další fáze.
To možná nebude možné.
To je opravdový elektrický plot.
Proč ho krmí arašídovým máslem?
Mňamy.
Snaží se nás nalákat, abychom se ho dotkli.
Co se stane, když se dotkneme?
To za chvíli zjistíme.
Ne, paní Bodlinková! Stát! Ne.
Je mi čtyři a půl roku.
Potřebuju trochu vzrušení, než umřu.
- Nedělejte to! - Ne, paní Bodlinková, stát!
Paní Bodlinková, nestojí to za to!
Nekoukat.
Lidi, mám nápad.
Pamatujete, co nám říkal táta?
"Nikdy nechoďte do McGregorovy zahrady."
Jo, ale co ještě říkal?
Ne-elektrizujte paní ježkovou.
Možná bychom měli promyslet, co dalšího nám táta říkal.
Jo, jako, "Nemůžete dávat rtěnku na prase."
Oh, ne, ne, ne, ne. To je jelení lůj.
Je třešňový, takže se může zdát, že je to rtěnka,
ale je to jelení lůj.
Ano, ano, ano. Dobře, taky říkával,
"Nemůžete přechytračit lišku,
"takže použijte jeho chytrost proti němu."
No tak, paní Bodlinková! To stačí!
Dvoukřídlý
létající
pták.
A je to.
A prásk.
A prásk?
A prásk.
Prásk. Prásk.
Prásk, prásk, prásk, prásk, prásk, prásk!
Co se to děje?
Páni, je po dalším McGregorovi.
Vypadá to, že jsi to znovu dokázal, Petře.
Zkontroluju to.
Jo, cítil jsem mozek.
Teď, jak značí historie,
odveze ho zmrzlinářský vůz s blikajícími světly.
Pardon.
Výbušniny. Výbušniny.
Schovat. Rychle.
Za mnou.
Tohle zmáčknout, signál jde skrze vzduch, k tomuhle
a pak všechno tam bude...
Sbohem králíci.
Králíci?
Haló? Králíci?
- Králíci? - Thomasi?
Ano?
Co děláš v zahradě tak pozdě?
Sbírám květiny.
To je pro tebe.
On oživl.
Se světlem na hlavě.
To je evoluce.
Co jsi dělal na zahradě?
Dělal?
Jo. U stromu.
"Dělal" může znamenat tolik věcí, že?
- Chci říct, byl jsem, byl jsem... - Můžu?
- Jen je to strašně jasný. - Dělal jsem... Je?
Odpoutává to pozornost od toho na co ses mě předtím ptala?
Je to lepší dole?
Nahoře. Nahoře. Je to dost jasné.
Musíme se ho vážně zbavit.
Jsi si jistý, že víš, co děláš?
Co? Snažíme se získat zpátky zahradu.
Vážně jde jen o tohle?
Samozřejmě, že jde o tohle.
Myslíš si, že mám nějaký jiný vedlejší motiv,
že si v sobě tvořím nějaký druh emočního propojení s ní,
protože po ztrátě vlastní matky a otce
je ona to jediné, co ještě mám?
Jde jen o zahradu
a nevím, co se mi stalo s hlasem. Neměl...
Neměl by být tak vysoko.
Měl by být hlubší.
Miluju ji jako matku.
Ano, to bylo velmi přesvědčivé.
Jde jen o zahradu.
Ano, jde.
Jsem zaseknutý. Můj hlas se zasekl.
- Bambulko, mohla bys... - Jo.
Díky. Jdeme na to.
- Rád jsem tě viděl. - Děkuju.
Nejsem si jistý, jestli toho ještě chci být součástí.
Samozřejmě, že chceš.
Jen dělej, co říkám. Vyjde to.
"Jako vždycky, co?"
Říká králík, který málem skončil v řece.
Věř mi.
Mám to.
Bambulko, teď.
Haló?
Připravit. Mířit. Držte.
Držte.
- Thomasi. - Palte!
- Dobrý ráno. - Chceš si pak zajít na oběd?
Ano. To... Oběd by byl fajn.
Mohla bych udělat salát.
Jo.
Nebo možná polévku. Co by sis dal?
Nech mě popřemýšlet. Polévku. Polévku.
Chtěl bys vodu nebo perlivou vodu nebo...
Můžeš jedno prosím vybrat?
Podívejme, děláš relaxační polohu.
- Ruce nahoru. - Jo. Cože?
- Ruce nahoru. - Vážně? Nahoru?
- Ano, šup nahoru. - Víte kam mířit.
Dobře.
- Vypadáš tak uvolněně. - Tak uvolněně.
Půjdu malovat.
Ostružiny. Ostružiny!
Ne, ale on je alergický na...
Chytré.
Miřte na pusu.
Zapnu si hudbu. Doufám, že to nebude moc hlasité.
Upaluj dovnitř tvořit!
Nemám munici.
- Hupko. - Představ si obličej.
Podívej se na mě. Představ si můj obličej místo jeho.
Přestaň se dívat na můj obličej a podívej se na jeho obličej,
ale viď můj obličej a pal!
- Ano! - Hupko!
Ostružiny.
To by mělo stačit.
Cože?
Ten chlap je čaroděj.
A dost.
Tohle se začíná vymykat kontrole.
Ne, ne, tohle je perfektní.
Vzpomeňte na trénink.
Počkat, tys nás na tohle trénoval?
Jak je tohle perfektní?
Měla by nás už dávno slyšet.
Koupila jsem to.
- Koupila jsem to. - Dupko!
Ne!
Hupko, musím ti něco říct.
Nejsem nejstarší.
- Cože? - Vždycky jsi byla roztomilá a k sežrání.
A Bambulka, no, ta je...
Bambulka,
takže mamka a táta řekli, že jsem nejstarší,
abych taky něco měla.
Ale doopravdy jsi nejstarší ty
a já nejsem nic.
Ne! Dupko, neopouštěj mě.
Dupko?
Bylo to jen rajče. Nic mi není.
Lidi, nic mi není!
Bylo to jen rajče!
Hej, nikdy jsem nic z toho neřekla, jasný?
Pink.
Mám tě! Poslouchej mě.
Já nejsem zlý člověk.
To ty jsi ze mě tohle udělal.
Jsem hodný člověk.
Jsem v klídku, kámo.
Už jsem v pohodě.
Já se změnil, ale ty jsi pořád stejný.
Pořád plný potíží.
A proto pro tebe věci neskončí dobře.
Protože jsi mě dráždil a dráždil,
dokud jediný, co ti teď můžu udělat není zakroutit ti...
Co se to tu děje?
Musíš jídlo pořádně žvýkat!
Zachránil jsem ho.
Co se stalo? Je v pořádku?
Jo, já... On...
Ten malý chudáček se dusil ředkvičkou.
Tak jsem jen... Kontroloval jeho pulz
a všechno bude v pořádku.
Budeš v pořádku!
Tak upaluj. Upaluj. A je to.
Je to zázrak.
Jo.
Měla jsem dojem, že slyším nějaké rány.
Byl to docela rámus.
Malovala jsem, tak si nejsem jistá, ale...
Ne, to asi ne... Plel jsem.
Když pleju tak občas hekám.
Já jen že dřív lidé používali proti králíkům výbušniny.
Výbušniny?
Ale to bys neudělal.
Něco takového bych neudělal.
- Ne, samozřejmě ne. - Jsou to andílci.
Tohle je jejich místo stejně jako naše.
- Jo, přesně. - To mám od tebe.
Jen jsem měla pocit, že jsem něco slyšela.
Je támhleto dvoukřídlý lítající pták?
- Musím si to zapsat. - Kde?
- Támhle. - Věří mu.
Teď se ho už nikdy nezbavíme.
Nemyslím si.
Támhle nahoře. Tam v tom... Stromu támhle daleko.
Používáš výbušniny.
Lhals mi.
No, ano, ale...
Můj dům.
Moje obrazy.
Jejich doupě.
Tohle asi bude těžký slyšet,
ale to udělal on.
On to odpálil.
Je to králík.
Já vím.
Ale nějakým způsobem,
našel detonátor a vzal packu...
A udělal tohle všechno, aby nás rozeštval.
Je to králík!
Dobře. Okay. Buďme rozumní.
Zaprvé, vědělas, že kradou ze zahrady.
Ale vědělas, že mi dali pasti do postele?
Takže když jsem se probudil, poranil jsem si malíček!
A pak na mě použili elektřinu,
kterou jsme vynalezli,
ale upravili ji pro své vlastní podlé úmysly!
A viděli Bananagrams,
Viděli, jak jezdíme na kole, viděli procházku v parku.
A kde sebrali ta sáčka? To nevíme!
Ale mají je už od začátku.
Jsi šílenec.
Nemůžu uvěřit, že jsem tě měla ráda.
Máš mě ráda.
A já tebe. Tohle je...
Jste v pořádku, zlatíčka?
Je mi to líto.
Pojďte.
Pojďme pryč od toho zlého člověka.
Je mi to líto.
Jo, to mně taky.
Další den? K neuvěření!
Tohle je tak vzrušující!
Já vím, že?
Věříte tomu?
I když věci teď nejsou tak dobré,
takže včera možná měl být konec!
Tohle nebylo součástí plánu, co?
Ahoj, zlatíčko.
Pojď dál.
Je mi líto vašeho domova.
Všechno je to moje vina. Nikdy jsem ho neměla zvát do našich životů.
Je to takový idiot, jak po vás mohl takhle jít,
vždyť jste mu vůbec nic neudělali.
Děláte si jen to svoje,
jste naprosto nevinní.
Smutná pravda ale je, že se mi vážně tak docela líbil.
Možná bych ho i mohla milovat.
Měla bych si najít lístek na vlak.
Pokazil jsem to.
Vážně moc.
Pokud by tohle bylo podle jiné knížky,
Petrovi rodiče by řekli něco jako...
Doopravdy ses nesnažil chránit Beu.
Jen ses bál, že ji ztratíš.
Ale dělit se o lásku neznamená lásku ztratit.
Láska je nekonečná.
Myslíš, že po tom, co se narodily holky jsme tě milovali méně?
Buď k sobě upřímný, Petře, a následuj svoje srdce.
Máš dobré srdce.
Ale tenhle příběh je podle jiné knížky,
takže řekli jen tohle.
Thomasi!
Myslela jsem si, že jste to vy.
Snažila jsem se vám dovolat.
Omlouvám se, ve Windermere není žádný signál.
Jak barbarské.
Právě naopak, je to jedna z tamních krás.
Mám dobré zprávy.
Bannerman nás opustil.
- Umřel. - Dostal infekci do obou uší.
Říkal, že to bylo ze stresu z toho, že jeden den pracoval.
Skončil a odstěhoval se do Francie.
- Pardon, takže umřel? - Ne.
Myslel jsem, že "odstěhoval se do Francie" je eufemismus.
To místo je vaše, pokud ho chcete,
po psychologickém proškolení,
ale zdáte se mnohem lepší.
Máte zájem?
Kde bych našel pánské šály?
- Přízemí. - Přízemí.
Jen musíte eskalátorem dolů. Doprava, Doprava a vlevo.
Soudě podle vaší tělesné stavby bych navrhoval zelený tartan.
Vy tu pracujete?
Pracujete?
Přemýšlím.
- Pracujete? - Já...
Napravím to.
Zničil jsem náš domov.
Zničil jsem domov Bee.
Jsem pravý rozvraceč domovů.
Myslím, že ten výraz používám správně.
Já nás do toho zatáhl
a zklamal jsem vás.
Vážně se omlouvám.
Připravil jsem si proslov.
"Já nás do toho zatáhl,
a zklamal jsem vás.
Vážně se omlouvám."
To bylo vlastně asi celý.
Napoprvý jsem to fakt zmáknul.
Měl jsem tě poslouchat, Benjamine.
Ne jen v tomhle, ale ve všem.
Jsi mnohem moudřejší než já.
Nejde jen o zahradu.
Nevím, kde bych teď bez tebe byl.
Nejspíš v pirohu.
Nejspíš.
A měl jsem být lepší starší brácha.
Pravdou je,
že jsem bez rodičů trochu ztracený.
Tolik mi chybí.
- Nám taky. - Jo.
Mně taky.
Takže všechno dobrý?
Tohle bylo fakt špatný
i na tebe.
Mám strach, Petře.
Neměj. Já to napravím.
- Co máme dělat? - Jen se ujistěte,
že neodjede, dokud se nevrátím.
Máme jí zlomit oba kotníky nebo jen jeden?
Pardon, to bylo divný.
- Oba. - Cože?
Jen ji zdržte. Nezklamu vás.
- Slibuju. - Můžeš se na nás spolehnout.
A taky jsem nezabil starýho McGregora.
Umřel na infarkt.
- My víme. - Celou dobu.
- Chtěli jsme, abys měl dobrý pocit. - No dobře.
Soustředěný
s napůl promyšleným plánem,
takhle vypadá hrdina.
Nebo šílenec.
Hranice mezi nimi je až moc tenká.
Okay, poslouchejte. Tohle uděláme.
Počkat, jak to že budeš velet ty?
Protože jsem nejstarší.
O 16 vteřin.
Dupko. Sladká, sladká Dupko.
Počkat, obě víte, že já jsem nejstarší, že jo?
A jdeme, jen musíme... Pardon.
Pardon. Pardon. Pardon. Pardon.
Pardon. Pardon. Oh, ne, odjíždí.
Počkej na mě!
Benjamine!
Ty jdeš se mnou?
Ano, je to má charakterová vada.
Není jiná postava,
pro kterou bych měl chybu radši než pro tebe...
Jsem tak rád, že jsi tady.
Je mi hrozně, že jsem ti ublížil.
Připravil jsem si proslov.
"Je mi hrozně, že..."
Benjamine!
Ne! Benjamine, omlouvám se!
Utíkej! Utíkej, skoč! To zvládneš!
Dokážeš... Ano!
Petře, v omluvách jsi strašný.
Promiňte, městský myšáku, víte jak se dostat do Harrods?
Rozhodně.
Vy jste chlapci z venkova?
Jak jste to poznal?
Hnědá na hnědé. Je to fádní.
Pojďte za mnou, dám vám prohlídku.
Díky. Trochu spěcháme.
Po cestě je toho spousta k vidění.
Tower Bridge.
Buckinghamským palác.
Stráže s bobry.
Big Ben.
Je větší než jsem myslel.
Vyhlídka.
Je to kouzelný, ale Johnny,
vážně nás na naší misi tlačí čas
a zdá se, že to natahuješ,
protože jsi hrdý na své město.
Londýn je jeden z kulturně nejvýznamnějších měst světa.
Co bych to byl za hostitele, kdybych se o něj s vámi nepodělil?
Máš pravdu, když už jsme tady, tak bychom měli všechno vidět.
Díky, Johnny, jsme ti zavázáni.
Bylo mi potěším. Rád pomohu svým známým hlodavcům.
Hlodavcům?
Je to škoda.
Ale nebojte, dovezu vás na vlak včas.
- Ano! - Ano!
Kdo by něco takového udělal?
Mám spoustu nepřátel.
Dobře, někde tu musí být.
Kde je? Kde je? Kde je?
Mluvící plyšový králíček?
Jsem králík.
Mám rád mrkve.
Tohle se neděje. Je to jen iluze.
Zhluboka dýchat. Zhluboka dýchat.
Pane McGregore.
Pamatujete si na mě?
Ne, ne, ne, ne! Jen si chci promluvit!
Jen si chci promluvit.
Králíci nemluví! Já věděl, že umíš mluvit!
Počkat, mluvíš nebo mám halucinace?
Zavolejte ochranku. Zase mu šiblo.
Zničils mi život!
McGregore!
Musíte se s námi vrátit.
Zpátky za Beou. Chce odjet.
Chce vzdát malování a jet domů.
Nechce se mnou mít nic společného.
To protože si myslí, že je to všechno vaše vina.
Ale oba dva víme, že jsem s tím měl něco málo do činění.
"Něco"?
- "Málo"? - Okay, hodně.
Nejsem dobrý v přiznávání chyb.
Pracuju na tom.
- McGregore! - Jen doufám, že není pozdě.
Zklamal jsem ji.
Je po všem.
Není.
Jen jsem chtěl, abyste zmizel.
Myslel jsem jenom na sebe.
Omlouvám se, že jsem vás zasáhl proudem.
Omlouvám se za ty pasti.
A omlouvám se, že jsem si myl zadek vaším kartáčem na vlasy.
Počkat. Počkat. Cože?
Nic. Soustřeďte se.
Prosím, vraťte se. Ne kvůli mně.
- Kvůli Bee. - Jak můžu vědět, že to není past?
Nemůžete.
Jen mi musíte věřit.
Nám věřit.
Takže vážně mluvíte?
Ne. Jak jste řekl,
jste v klídku, kámo. Jste v pohodě.
A posloucháte svoje srdce.
To je to, co slyšíte.
McGregore! Odemkněte!
Naslouchejte srdci.
Říká vám, abyste zatočil doleva, udělal šest kroků k oknu, otevřel ho,
a vypadnul sakra odsud!
McGregore! Otevřete!
McGregore!
A tak se dva bývalí nepřátelé,
a jeden bratránek, vydali napříč zemí,
ubíhající čas jejich společným soupeřem.
Bylo to nebezpečné, odvážné, přehnané,
a v příběhu jako je tento,
zaručený způsob jak uspět.
Tak si ukažme jen to nejlepší.
Všichni vydržte!
Teď!
Světla.
Cože?
Ani nejsou zapnutá.
No tak! Tohle je směšný.
Dobře. No tak. Padej odsud. Jdi.
Jsem v pohodě! Jsem v pohodě!
Thomasi?
Co to děláš?
Jednou jsi řekla,
že všichni mají v tomhle světě místo.
No, tohle je tvoje místo
a neměla bys muset odcházet kvůli něčemu co jsem udělal.
Oni přijeli s tebou?
Ano. Přišli do Londýna.
- "Přišli do Londýna"? - Ano.
Aby mě přemluvili, abych se vrátil.
No, nejspíš nemluvili. To bylo nejspíš v mojí hlavě.
No... Ne. Ale o to tu nejde.
Neměla bys odjíždět.
Omlouvám se za všechno, co jsem udělal.
A miluju tě, Beo.
Pokusil ses je zabít.
Vyhodil jsi jim domov do vzduchu.
Můj domov jsi taky zničil.
Protože jsem se do toho všeho zamotal, víš?
Zamotal jsem se do našeho boje.
"Vašeho" boje?
Ty o tom nepřestaneš mlít. Patetický.
Pojď, Betty, jedeme.
Byla to moje vina.
Přebírám plnou zodpovědnost.
Můj hrdino.
Konečně přiznáváš, že jsi odstřelil brloh.
A ne že, jak jsi předtím tvrdil,
ten čudlík na detonátoru odpálil králík!
Ahoj, zlatíčko.
Jsi v pořádku?
Ty jsi toho byl součástí?
Říkal jsem to!
Říkal.
Nemůžu tomu uvěřit.
Je toho hodně co pojmout.
- Vážně je. - Ano.
Prosím, odpusť nám.
Myslíte, že byste odsud mohli odjet?
Tohle je náš dům a tak všechno.
Perfektní venkovský klenot.
Moje blbá sestra bude tak žárlit.
Je mi líto. Ten dům už není na prodej.
Jo, protože už byl prodaný. My jsme ho koupili.
- Promiňte a vy jste kdo? - Já jsem ten, kdo ho prodal.
A taky ten, kdo odstupuje od prodeje.
Ne. Prodej proběhl.
Ty už jsi to prodal?
- Ano, ale já... - Vy a váš manžel
- se musíte ihned vystěhovat. - Nejsem její manžel.
Já jen... Jsme... I když...
- Zvedni se. - Beo...
Pojďme. Je tu jen jeden způsob jak z toho ven.
- Jdete do toho se mnou? - Jop.
- Rozhodně. - Vždycky.
- Samozřejmě. - Miluju vás.
Můžeme? Je to tak rozkošné.
Je to jako 3D verze knížky, vážně.
- Dovol. - Děkuji.
Co to je?
Malý oporný skřet nebo něco.
Vypadni!
Seženeme deratizátora.
- Drahoušku. - Drahoušku.
Ne. Ne, ne.
Rozhodně ne.
- Ne, můžete si ho nechat. - Vklad si necháme.
- Sbohem! - Sbohem! Roztomilý páreček.
Tak nohami na zemi.
Takový nepořádek.
Dobrá práce.
Ty jsi na něj mrkl?
Nevěděla jsem, že to umíš.
Je spousta další věcí, o kterých nevíš, že umí.
Spousta věcí.
Život je těžký, když jsi ustrašený a malý
Je stejně tak těžký, když jsi velký a vysoký
Nebo na špatné zdi McGregorovi zdi
A tvé srdce je najednou jako tenisák
Nahoru a dolů, ze strany na stranu
Tak velký smeč, že máte pocit, že je po vás
Žádná láska pro vás
Nabídněte si, zlatíčka.
Neupejpejte se.
Žádná zeď nás nemůže rozdělit
Naše láska je věčná
Bez nenávisti
Naháč!
Omlouvám se, že se tohle pořád děje.
Můžu to zkusit?
Život je těžký, když jsi zmatený
Stejně tak těžký, když slyšíš novinky
Že každý den si musíš znovu vybrat
Ty stejné strany, mě a tebe
Ale nebuď smutný, jsi tu vítán
Dokonce i masožravci
Slibuju ti
Vítr fouká a nebesa ví
Že slunce se může změnit v déšť
Ale není se čeho bát
Dveře se zavřou a my víme
Že láska se může změnit v bolest
Tak si buďme navzájem hrdiny
Bez branek
Žádná zeď nás nerozdělí
Naše láska je navždy
Bez nenávisti
Žádný strach nás nezastaví
Budeme spolu
Život je hezký, když je slunečno
Žili všichni šťastně až navěky?
No samozřejmě. To je v pohádkách pravidlem.
Jediné co musíš udělat je otočit a načechrat.
Otočit a načechrat. Velmi jednoduché. Zkus to sám.
Jak to jde? Ano?
Velmi dobře. Všechno jde dobře.
Jak to všechno vím?
Prožila jsem to.
Trochu vyrostla, přestala šišlat,
a našla svůj hlas.
Vzbuď se, Kohoute! Já tu říkám příběh!
Pardon, byl jsem vzhůru celou noc!
A stejně jsou ta nejlepší věc, která se mi stala.
To byl hezký příběh, Hupko. Jak to nazveš?
Nazvu to, "Příběh o Králíčkovi Petrovi."
Miluju to. A co třeba
"Příběh o Petrovi, Hupce, Dupce,
Bambulce a Benjaminovi: Milující rodině"?
Možná bylo lepší to první.
"Králíček Petr."
www.Titulky.com