Titulky přeložila ejnuletaB
Moniko?
Ano?
Neviděla jste tu bílou obálku u mě na stole?
Ne, pane Orlando, neviděla.
Děkuji vám.
- Zdravím. - Dobrý den, pane.
Mohl bych vás požádat o kousek papíru a obálku?
Samozřejmě. Podívám se.
Skvělé.
Dobrý večer.
Mám tu rezervaci na jméno Orlando Onetto.
Vydržte.
Ano, přesně tak. Je to stůl 41.
Dobře.
- Děkuji vám. - Půjdeme?
Děkuji, Orlando.
Děkuji vám!
Donesu vám nějaké talíře.
- Děkuji. - Dobře.
Děkuji ti, drahý.
Ten dort, hudba a to všechno ostatní.
Na.
Jak formální.
"Letenka platná pro dva do Iguazu Falls."
Orlando!
Není to žádná maličkost. Je to jeden ze Sedmi přírodních divů světa.
Panejo.
A kdy letíme?
Za deset dní.
Za deset dní?
A proč je tam "platí pro"?
To je dlouhý příběh.
Ještě jsi je nekoupil?
Ano. Koupil jsem je, vytisknul
a potom je dal do obálky.
Dobře a pak?
Vzal jsem si je sebou do sauny.
A?
A nevzpomínám si, kam jsem je zatraceně dal.
Chudáček. Je starý a ještě zapomíná.
Budeme muset požádat vrátného o pomoc.
Orlando?
- Orlando, Co se děje?! - Nevím.
Jakto, že nevíš?
Nevím, co to se mnou je.
Orlando!
Co je to s tebou sakra? Vstávej.
Zlato.
Co se děje?
Opři se o stěnu.
Tak opři se.
Dívej se na mě.
Ukaž.
- Máš u sebe klíče? - Ne.
Orlando.
Počkej tu.
Ne, Diablo, přestaň!
Pojď sem.
Diablo!
Orlando?
Orlando!
Orlando, miláčku!
Orlando!
- Pojďme. - Jsem v pohodě.
Jdeme! Pojď!
Mluv se mnou, drahý. Ano?
Mluv.
Orlando!
Prosím!
Mluv se mnou.
Kam to jedeme?
Do nemonice, Orlando. Kam jinam?
Soustřeď se. Dobře?
Pospěš si.
Co?
Pospěš si.
Dobře. Dobře, lásko.
Pomozte mi, prosím.
Klid, paní. Jen klid.
Jste v pořádku? Jak se jmenujete? Slyšíte mě?
Juan Pablo, pospěšte si!
Opatrně. Opatrně.
Raz, dva, tři!
Opatrně.
Jak se jmenujete?
- Jak se jmenujete? Slyšíte mě? - Orlando.
- Co se stalo? - Nevím.
- Co užívá za léky? - Žádné.
- Kolik mu je? - 57.
Pospěšte si, neodpovídá!
Bylo mu nějak špatně?
Když se probudil, měl bolesti hlavy.
- Kdy to bylo? - Asi před 15ti nebo 20ti minutami.
Je to muž, 57 let, ztratil vědomí. Krvácí.
Má poraněnou hlavu.
Pojďme! Raz, dva, tři.
Paní, musíte počkat venku.
Přivezla jsem ho sem jak nejrychleji jsem mohla.
Prosím, můžete počkat venku? My se o něj postaráme, dobře?
Uklidněte se.
Běžte. Běžte.
- Vy jste rodinný příslušník? - Ne. Přivezla jsem ho sem.
- Takže ho neznáte? - Znám. Jsme přátelé.
Tohle jsou jeho věci.
Dobře.
Tam být nemůžou.
Dobře.
Jak mu je?
Ozvou se vám.
Jen ještě vydržte.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Vy jste rodinný příslušník pana Onetta?
Ano.
- Jste jeho partnerka? - Ano, chodíme spolu.
- Promiňte, jak že se jmenujete? - Marina Vidalová.
Ale..
není to přezdívka?
Promiňte?
Mohla byste jít se mnou?
Probereme to v soukromí.
Děje se něco?
Ne, jen si s vámi chci promluvit.
Ano, ale je něco špatně?
Tudy.
Orlando?
Zdravím. Jsem Orlandova kamarádka.
Promiňte, kdo volá?
Tady Marina.
- Já jsem... - Ano, vím, kdo jste!
Jde o to, že se Orlandovi udělalo špatně.
Kdy?
Asi před hodinou a půl.
Odvezla jsem ho do nemocnice, ale..
Do jaké nemocnice?
Svatého Tomáše.
V autě mi zkolaboval.
Opravdu?
A zemřel.
On zemřel?
Ano. Teď.
Doktor tvrdí, že mu prasklo aneurysma.
Moc mě to mrzí.
Haló?
Ano. Ano, slyším.
Už jste někomu volala?
Ne, ještě ne.
Dobře.
Ale potřebuji, aby sem někdo přijel. Sama to nezvládnu.
Dobře, nebojte se. Řeknu to jeho rodině.
- Nikomu nevolejte, ano? - Dobře.
Slečna Marina Vidalová?
- Ano? Co se děje? - Prosím, pojďte se mnou.
Seržante.
Děkuji vám.
Promiňte.
Nemusel jste se mnou zacházet jako se zločincem.
Nechám vás pracovat. Omluvte mě.
Slečno, potřebuji od vás informace.
Tady?
Tady.
Celé jméno?
Marina.
Máte u sebe občanský průkaz?
Na novou stále čekám, pane.
Než ji obdržíte, pořád platí toto jméno.
Moje jméno je Marina Vidalová.
Máte s tím nějaký problém?
Proč jste utekla?
- Proč jste mě zadrželi? - Nejste zadržená, slečno.
Tak proč máte mojí občanku?
Dobrý večer.
Marino?
Děkuji za všechno. Mrzí mě, čím sis musela projít.
Jsem Gabo.
Ahoj, Gabo.
Jak ti je?
Ahoj.
Jak je?
Gabriel Onetto, jsem bratr zesnulého.
Děje se něco?
Ne, všechno je v pořádku.
Měla hodně naspěch, ale my jsme s ní potřebovali mluvit.
Můžete mluvit se mnou.
Jsem rodina a já se s tím nějak vypořádám.
Prosím, myslete na to, že tato žena s mým bratrem byla, když zemřel,
takže je to hodně nepříjemné.
Díky.
Vaše telefonní číslo, prosím?
Ano.
9814
95..
75.
Marino, už musíš jít!
Už jdu!
Je všechno v pohodě?
- Ano, děkuji. - Dobře.
Promiňte, mohu dostat sklenku vody?
Jistě.
Nechtěla jsi přijít. Jen jsem tě volala, jestli bys mohla vzít noční.
Kruci!
Nedívala jsem se na telefon, Alessandro.
To rozloučení bylo hodně intenzivní.
Ale přišla jsi. To oceňuji.
- Děje se něco? - Ne. Všechno v pohodě.
- Určitě? - Ano. Určitě.
Vždy jsi tak tajemná.
Vyzvánělo ti to.
Děkuji.
Hned se vrátím.
Haló?
Jsem Sonia.
Manželka.. chci říct,
bývalá manželka Orlanda.
Ano, vím. Jak se máte?
Můžeme nechat těch formalit.
Poslyšte, mluvila jsem s Gabem a říkal, že teď bydlíte v Orlandově bytě.
Je to pravda?
Ano, je.
Budu potřebovat jeho auto.
Samozřejmě.
- Ale mohli jste si auto s Gabem nechat. - On ho nechtěl.
Poslyšte madam,
řekněte mi, co potřebujete a já to zařídím.
Podívejte se.
Tak zítra. Mohla byste se zastavit u mě v kanceláři?
Pošlu vám adresu.
Auto můžete nechat na parkovišti. Někoho se tam zeptejte, kde to je.
Dobře.
V10:30? Je to v pořádku?
Tak jo.
Máte ještě něco, co mu patřilo?
Ne.
Jen osobní věci.
Pak budeme muset vyřešit, co s tím jeho bytem.
Samozřejmě.
Budu ráda, když mi pomůžete s vyřizováním, ano?
Dobře.
Mohli bychom to probrat osobně? Mám práci.
Tak mohli bychom už zaplatit?
Hned jsem u vás.
Marino, někdo tě tu shání.
- Kdo? - Já nevím.
- Kde je? - U vchodu.
Dobré odpoledne, Marino.
Děkuji, že jste přišla. Zabere to jen dvě minuty.
- Dobrý den. - Dobrý.
Jsem detektiv Adriana Cortesová
z policejního oddělení Vyšetřování sexuálních přestupků.
Dobré odpoledne.
Tak nejdřív bych vám chtěla vyjádřit upřímnou soustrast.
Řekli mi, co se stalo a opravdu mě to mrzí.
Skutečnost, že jste utekla z nemocnice,
mi dává důvod se o to zajímat.
- Mohli bychom si promluvit venku? - Jistě.
- Když dovolíte. - Samozřejmě.
Neutekla jsem.
Pak muselo dojít k určitému zmatku.
Mohla bych vidět vaší kartu, prosím?
Jedna otázka.
Pan Orlando..
Onetto.
Přesně tak. Platil vám?
Chodili jsme spolu.
Takže vám na sobě záleželo. Nebyl v tom jen sex, ano?
Byl to normální fungující vztah mezi dvěma dospělými.
Proč to chcete vědět?
Protože by vám mohl dělat otce.
Užila jste před jeho záchvatem nějaké drogy?
Ne.
Alkohol?
Ano.
Měli jste sex?
Nevzpomínám si.
Potřebuji vědět, jestli nebyl vystaven stresu.
Nic neobvyklého.
Jde o to, že tělo pana Onetta
bylo pokryté ranami a modřinami.
Měl rány na pažích, bocích a krku.
A ještě utrpěl poranění hlavy.
Muselo se to stát nedávno.
Všechno jsem to probrala s lékařem.
Mluvila jste s jeho rodinou?
Marino!
Promiňte. Máme problém s účtem pro stůl číslo 15.
Už jdu. Hned tam běžím.
Pět minut, prosím.
- Nemůžete vás někdo zastoupit? - Ne!
A opravdu se teď musím vrátit do práce. Jinak mě vyhodí.
Poslyšte, pracuji na ulicích víc jak 23 let,
14 let na oddělení sexuálních přestupků.
Mám magisterský titul v oboru.
Vím moc dobře, co se děje s lidmi.. promiňte..
s ženami jako jste vy.
Protože jsem to všechno viděla.
Všechno.
Chci, abyste věděla, že to všechno chápu a podpořím vás.
Musela jste se před ním bránit?
- Jsem zatčená? - Ne!
- Pak už raději půjdu, protože opravdu... - Ne, počkejte. Uděláme s tím něco.
Ozvěte se, až skončíte a probereme to v soukromí.
Ať mohu dnes večer spát, dobře?
A o čem?
Budu čekat na váš telefonát.
A bude pro vás lepší, když neopustíte Santiago.
- Dobře, sbohem. - Sbohem, Marino.
- Děkuji vám, vypadá to tu skvěle! - Díky.
- Je všechno v pohodě? - Ano. Vše v pořádku.
- Snažila jsem se tě zachránit, všimla sis? - Ano, všimla. Děkuji.
Tak už mi konečně řekneš, co se vlastně děje?
Nemůžeme to nechat na jindy? Mám za sebou hrozný den.
Nevadí.
Diablo!
Ahojky.
Marino.
Tady detektiv Cortesová.
Mám pocit, že máte dobrý důvod, proč se vyhýbáte vyšetřovací úřednici.
Nyní tedy přejdu od prosby k požadavku,
abyste si se mnou zítra promluvila.
Budu v Soudní lékařské službě.
Až tam budete, ptejte se na mě. Očekávám vás ve 12:30.
Nevolejte mi. Žádné výmluvy mě nezajímají.
A prosím, nenuťte mě pro vás někoho posílat.
Diablo!
Pojď sem. Pojď ke mě.
Ty jsi Marisa?
Marina.
Jsem Bruno.
Omlouvám se.
Myslel jsem, že tu nikdo není.
Co se stalo, Mariso?
Tvému otce najednou nebylo dobře.
Všechno se to odehrálo tak rychle.
Co jsi dělala?
Spala.
A to je vše?
Byla jsi s ním a najednou zemřel?
Jen tak?
Jeli jsme do nemocnice.
Byl samá modřina.
Proč měl na sobě, do háje, tolik modřin?
A poraněnou hlavu.
Spadl ze schodů po cestě do auta.
Proto.
A co ty kufry?
Přistěhovala jsem se.
Mrcho!
Co s tebou uděláme, Diablo?
Orlando mi ho dal.
Promiň.
Dal ti Diabla?
To fakt naštve.
Podívej se,
já jsem s tím psem spával roky.
Ale pak jsem musel přestat.
Nelíbil se mi ten zápach.
Věděla jsi, že existují dva typy lidí s domácími mazlíčky?
Ti, kteří mají doma savce a ti, kteří preferují ptáky nebo plazy.
Plazi mají takzvaný neokortex. To je nerozvinutější nervová tkáň,
která vytváří emoce.
Ta stejná část také vytváří empatii, něžnost
a lásku.
Nevidím tu žádnou ještěrku.
Pak nechápu tvojí analýzu.
- Nebo se mi tím snažíš něco řít? - O nic se nesnažím.
Byla jsi na operaci?
Na to se mě nemůžeš ptát.
A proč ne?
Nerozumím tomu, co jsi zač!
Jsem stejná jako ty.
Jo, jistě.
Můžeme to probrat jindy? Opravdu..
Počkej, počkej.
Jen potřebuji vědět, kdy se odsud vystěhuješ.
Dám ti vědět, až si něco najdu.
- O jaké době se tu bavíme? - V řádu pár týdnů.
Ne, žádné týdny. To ne!
Dej mi přesné datum nebo tě prostě vyhodím.
Víš co? Vypadni odsud!
Tohle není tvůj dům!
Neuvěřitelné!
Můj táta byl blázen!
Jestli něco ukradneš, zjistím to.
Bruno!
Moje jméno je Marina.
Sbohem.
Slečno?
Jdu zaplatit za tu myčku.
Vy potřebujete hlavně kafe.
Dobře, tak jedno espresso.
Jaké byste ráda?
Dvojité.
Idiote.
- Dobré ráno. - Dobré.
Tohle auto je pro Soniu..
- Neznám její celé jméno. - Ano, Sonia Bunsterová.
Informovala mě o vás.
Prosím, zaparkujte v patře -4, část pět.
Ona si přijde auto vyzvednout.
Mám tam na ní počkat?
Ano, takhle mi to sdělila.
- Děkuji vám. - Rádo se stalo. Jeďte.
Zdravím.
Ahoj, Sonio.
Pardon.
- Ahoj. - Ahoj.
Zajímalo mě, jak se po roce změnila tvoje tvář.
Je to jiné takhle tváří v tvář.
Samozřejmě.
Jak vidíš..
je kostnatá a bledá.
To jen..
Nedokážu si s tebou Orlanda představit. Toť vše. Omlouvám se.
Pochopila jsem.
Dobře.
Nemusíš být tak zdvořilá.
- Tady jsou klíčky. - Děkuji.
Všechny papíry jsou v přihrádce.
- Omluv mě. - Ano.
Komplikované.
Čistě komplikované.
Čistá kvantová fyzika.
Nechci s tebou teď řešit ten byt.
Prostě raději hned odejdi, ano?
Dobře. Děkuji.
Sonio, mrzí mě, jak se to celé vyvinulo.
Co tě mrzí?
Celá ta sólová opera nebo čistě konkrétní část?
Mrzí mě to, co se stalo.
Ano, očividně.
Víš, když jsem si Orlanda brala,
bylo mi 38.
Byli jsme normální pár se vším všudy.
A měli jsme normální život..
Takže když přišel
a vysvětlil mi to..
Tak jsem si myslela, že..
Omlouvám se, jestli to ode mě bude znít hrubě a přímo,
ale jde o to, že jsem si vážně myslela, že je to perverzní.
Mrzí mě to, ale..
když se na tebe podívám, tak nevím na co se dívám.
Vidím jen přelud.
Přelud?
Dobře.
Omlouvám se.
Za to se nemusíš omlouvat.
Jsi normální.
Jsi v pohodě.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj, Sonio. - Ahoj, Pablo. Jak se máš?
Dobře, a ty?
Fajn. Díky.
Bezva.
Děkuji.
Víš, že moje sedmiletá dcera bude dnes odpoledne na smuteční hostině?
Ano a ráda bych věděla, kde to bude.
Umím být diskrétní.
Tak na tohle ani nemysli.
Ale já mám taky právo se s ním rozloučit.
Poslyš, tohle je můj problém.
Ty už sis tím prošla.
Teď už je všechno papírování na mě.
A ve skutečnosti, ráda bych si tím všechno vynahradila.
Takže ty už můžeš být v klidu. Nemusíš nikam chodit, nic dělat
a my se o všechno postaráme, ať jsme obě spokojené.
Já nepotřebuji vaše peníze, madam.
Volala jste vyšetřovací policii?
Ne.
V každém případě se omlouvám.
Jen dohlížím na své milované. To je všechno.
Orlando mě miloval.
Ano, ale ty na ten pohřeb ani smuteční hostinu nepůjdeš.
Rozumíš?
Nevím, jak ti to mám vysvětlit. Co chceš, abych ti řekla?
Ty na žádný pohřeb nepůjdeš.
Ani nikam jinam.
Prosím.
Nech naší rodinu truchlit. Tak by to mělo být.
Neukazuj se tam.
Žádám tě jako matka.
Mysli na to, že tam bude celá zničená rodina. Šokovaná.
Kdyby bylo třeba, dala bych své dceři i plíce.
Adriano, chtěla jsem se vám omluvit, že jsem se neozvala.
Detektive Cortesová.
Detektive.
Chtěla jsem se vám omluvit, že jsem se včera neozvala,
ale cítila jsem se zdrceně. Tak jsem si vzala prášky na spaní.
To je jedno. Nevadí.
- Tudy. - Ano.
- Tudy, prosím. - Ano.
Jdeme se podívat na Orlandovo tělo?
Ne.
Požádala jsem o místnost a pokud se zpozdím, budu mít malér.
Co potřebujete?
Jde o to, že když jste mi včera nezavolala,
prošla jsem si náš rozhovor.
Výsledky toxikologie potvrdily přítomnost alkoholu
a marihuany.
Kam jdeme?
Podrobíme vás fyzickému vyšetření.
Ne. To ne.
Nebojte se. Zabere to jen pět minut. Je to jen povrchové vyšetření. Pojďte.
- Prosím. - Ale o tom jste nic neříkala.
Poslyšte, Marino. Když jsem za vámi včera byla, bála jsem se.
Měla jste možnost mi říct pravdu, ale zalhala jste.
Pak jste tedy nedodržela svůj slib a nechala mě bláznivě čekat.
Už jsem se vám jednou omluvila.
Ty prášky na spaní. Mrzí mě to všechno.
- Ale marihuana... - Poslyšte, já od vás potřebuji
potvrdit, že nemáte žádné zranění.
- Ale já žádná zranění nemám. - Pak by v tom neměl být problém.
Co?
Proč mi to děláte?
Protože takhle se to dělá.
Říká se tomu "možná pozorovaná zranění".
Odmítám.
Fajn.
Pak si tedy obstarám žádanku od právního zástupce
a to znamená založit složku Onettovi smrti.
Poslyšte, jestli nemáte co skrývat, tím to skončí.
Můžete žít dál.
Rozhodněte se.
Zavřu vám to, ať se cítíte pohodlněji.
Můžete.
Děkuji za vaši pomoc. Zachránil jste mě.
Už jsme hotovi, ne?
Říkala jste, že se jmenuje Daniel? Jak jí mám říkat?
Neříkejte jí Daniel. Chovejte se k ní jako k ženě.
- Jak jí mám říkat? - Říkejte jí ženským jménem.
Co provedla?
Nevím, proto jsme tady.
Ale jedná se o něco složitějšího?
Dobře.
Tudy, prosím.
- Jak se jmenujete? - Marina.
To je hezké jméno, Marino.
Mohla byste se postavit támhle, prosím?
Děkuji.
Začneme.
Marina, že?
Marina.
Jen prosím.. kdybyste mohla odhalit svůj hrudník?
Dobře.
Bude to rychlé, ano?
Tak.
A je to.
Teď prosím zvedněte pravou ruku.
Trochu výš.
Ano.
Tak.
Teď to samé, ale s druhou rukou.
Přesně tak, Marino. Velmi dobře.
Pociťovala jste nějakou agresi? Mžitky, spadla jste, něco takového?
Ne.
Jste si jistá?
Ano.
Dobře.
Teď vás poprosím odhalit svou dolní část.
Mohla byste nás nechat?
Ne!
Promiňte.
Mohla byste si odhalit spodek? Už jsme téměř hotovi, Marino.
Mohla byste zvednout pravou nohu, Marino?
Do strany.
Tak.
Ahoj, Marino. Tady Gabo.
Promiň, že tě otravuji. Poslyš, chystáme se spálit Orlandovo tělo.
Takhle to chtěl
a Sonia o tom zatím neví.
Aby bylo jasné, bylo to z mé vlastní iniciativy.
- Chtěl jsem ti nabídnout... - Ano?
Část jeho popela.
Děkuji, ale ne.
Jen mám takový pocit, že si ho zasloužíš mít. Opravdu.
Za to, že jsem se tam neukázala, Gabo?
Byl bych rád, kdybys přišla.
- Ale.. - Teď jím.
Promiň, nechtěl jsem tě rušit.
Gabo, zavěšuji.
Vydrž chvilku, ještě jsme se nedohodli na..
Děkuji za přijetí.
Pojďte dál.
Zatracená dna.
Nemůžu uvěřit, že jsou i banální nemoci.
Vypadáte hrozně.
Nemáte brýle. Ani mě nemůžete vidět.
Vypadáte..
hrozně!
Přišla jste si sem zlepšit techniku
nebo se na chvíli schovat světu?
Obojí.
A naopak.
Poslyšte, nemám problém s tím, že jste sem přišla dřív nebo později
nebo kdykoliv jen potřebujete morální podporu.
Ale jsem váš učitel.
Učitel zpěvu.
Lyrické.
Žádná salsa ani merengue.
Lyrického zpěvu.
A vy nejste můj psycholog
ani můj otec.
Ne.
Proč myslíte, že jsem přišla?
Doufám, že kvůli zpěvu.
Možná najít novou lásku?
Láska není něco, co se hledá.
Ne. Už žádný Sv. Francis, prosím.
Svatý Francis neříká:
"Dej mi lásku, dej mi mír,
dej mi světlo, dej mi tohle a tamto."
Svatý Francis říká:
"Udělej mi nástroj tvé lásky,
připrav mi cestu k míru."
Nechcete mi něco málo zazpívat?
Diablo!
Diablo?
Diablo!
Textílie Onetto. Dobré odpoledne.
Mám tu věnec pro Orlanda Onetta.
Mohla byste mi prosím říct, kde se koná smuteční hostina?
Jen v klidu.
Tohle všechno kradeš?
Kdybys měla větší auto, bylo by toho ještě víc.
Co, vy dvě sestry? Už zase začínáte?
Děsíš mě k smrti.
Ne.
Přežiji to.
Myslím, že bychom měli zavolat policii, ne?
Na co?
Protože je to zločin. Například, je to neoprávněné.
Ne, já už nechci žádnou policii,
žádnou nemocnici, žádné další šaty, uniformy, prostě nic.
Může za to Orlandův syn. To on se mě chtěl rychle zbavit. Toť vše.
Takhle to nefunguje.
Nemůžete se nějak domluvit?
Ale prosím, pane Protikladný!
Takhle to nefunguje? Nech si toho.
Co tím chceš říct? Proč mi říkáš Protikladný?
Vezu vás z toho domu jak nejrychleji můžu, ano?
Ne, o to nejde.
Náš domov je tvůj domov.
Vždycky, jasný?
Ano, vždycky.
- Můžu vás o něco požádat? - Zase?
- Přestaň s tím. - Co?
Přestaň!
- Mohli byste mě tu vysadit, prosím? - Co chceš dělat?
- Chci svého psa. - K čemu?
Nemyslím si, že to je dobrý nápad.
Ne.
Nech to až na doma. Tam si můžeme něco zakouřit,
uklidnit se a pak dělat nějaká další rozhodnutí.
Dobře.
Marino!
- Vylez! - Proč nevylezeš sám?
- Protože já řídím. - Ano, jistě.
Nikdo nic neříkejte!
Odejdi, prosím!
Mami!
Copak nemáš žádnou úctu k truchlení druhých? Vypadni odsud!
Ven!
Marino!
Marino, omlouvám se.
Žádám tě o prominutí.
Všichni jsou z toho rozrušení. Není v tom nic osobního. Promiň.
Každý člověk má právo na to rozloučit se s milovanou osobou.
Jasně.
Ano.
Myslím, že máš pravdu.
Je konec, Gabo.
Vrať se dovnitř.
Ujisti se, že se to nezvrtlo.
Proč jsi přijela obtěžovat rodinu?
Neustále jsem ti opakoval, ať nás necháš napokoji.
Co chceš?
Chceme, abys odsud vypadla, ty zatracená kurvo!
- Na co se tak koukáš? - Ty se koukáš na mě.
- Vyhrožuješ mi, kurvo? - Ne.
Běž si ničit rodiny někam jinam! Ty podělaná zrůdo!
Jsi zasraná děvka! Zastav auto!
Stůj!
Nech mě být, ty zbabělče!
Nechte mě! Co po mě chcete?
Řídíš.
- Tak co chcete?! - Jsi k ničemu.
Kam mě to vezete?
- Kam jedeme? - Drž hubu!
Kde je můj pes?
Drž hubu!
Co jsi udělal mému psovi, ty hovado?
Není to tvůj dům.
Jestli se ti tak líbí moje oblečení, tak si ho klidně nech, blbečku.
Nosíš šaty, co? Uřízla sis péro a nechala si ho?
Zavři tu svou smradlavou hubu!
- Myslíš, že jsi jako Julia Robertsová, co? - Šaty s těmahle fotbalovýma nohama?
Nemáš žádné právo na mě sahat!
Myslíš, že by na to, co děláš, byl tvůj otec pyšný?
Zmaloval by tě, kdyby to viděl!
Neměla jsi na nás posílat policii.
Nechte mě!
Nechte mě být!
Cože? Neslyším tě.
- Teď mluv, ty krávo! - Mluv! Kurvo!
Mluv! Jsi k ničemu!
Doufám, že už je ti to jasný!
Ahoj, Marino.
Ahoj, Gastone.
Tady je to.
Orlando Onetto Pertier.
Co se tam píše?
Oznamujeme, že nás opustil milovaný muž, bratr, otec, partner a kamarád
Orlando Onetto Pertier.
Pohřeb se bude konat dnes v 16:30 na hřbitově v Parque de la Paz.
Ejército Avenue 315, Santiago.
Jeho žena, bratr a děti.
- Mohla by sis dát to avokádo? - Počkej, poslouchejte.
Poslouchejte.
S hlubokým zármutkem vám oznamujeme, že nás opustil Orlando Onetto Pertier.
Zaměstnanci Textílií Onetto.
O co ti jde, Wando? Já to nechápu.
Jen čtu.
Proč?
Nechoď tam.
Byl by to masochismus.
To mi teda vysvětli.
Ne, vážně!
Je to pro lidi, co chtějí trpět. Ty ráda trpíš?
- Jak to s tím souvisí? - Já nerad trpím.
- Jen to čtu své sestře... - Ano, aby trpěla?
Tak jo, přestaňte. Vážně!
Už dost!
Já nikam nejdu, jasný?
Otočila jsem stránku. Ano?
Život jde dál.
- Takže mi říkáš, co mám dělat? - Ne, to..
Co tě nezabije, to tě posílí.
Posílí.
Mám ruce orangutana.
Ne, nemáš.
Tady, pane.
Vteřinku.
Pořád něco ztrácím.
Myslíte, že to souvisí s věkem?
Prosím.
Zbytek je pro vás.
Co se děje?
Promiňte. Odkud jsou ty klíče?
Tyhle s číslem.
To jsou klíče od mé sauny.
Sauny?
Ano. Jsou přímo od mé skříňky v sauně za rohem.
Jmenuje se Finlandia.
Proč?
Jen upoutaly mojí pozornost. Omlouvám se.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Je společná?
Ale sauny mají oddělená přízemí?
Samozřejmě.
Kolik to stojí?
Tady.
Díky.
- Kde najdu skříňky? - Támhle.
Vystupte si, pane! Tohle je naléhavé.
Pro mě je to také naléhavé.
Vystupte si!
Prosím Alameda St., pane.
Marino!
- Co ty tady zatraceně děláš! - Obřad už skončil. Běž domů!
Mohla bys nás nechat být!
Uhni! Tak uhni, blázne! Uhni!
Uhni!
Sonio, je to žena.
Ona není ženská!
A pak?
Uhni! Tak uhni, ty kurvo!
Ne!
- Marino! - To je fakt blázen!
Marino, prosím, nedělej to!
Já chci!
Můj..
bože!
Marino!
Tady jsou Orlandovi klíče!
Jasný?
- Pojeď, Bruno. - Ano, jistě.
Pohyb!
Promiňte, madam.
Tady měl pohřeb Orlando Onetto?
Já nevím. Jen tu uklízím.
Možná víte, kde je?
Netuším, madam.
Pojďte dál.
Děkuji.
Sbohem, Diablo.
Pojďme.
Titulky přeložila ejnuletaB