Vrať mi to!
Maximo! Saro! Váš otec je tady!
Tati!
Tati! Tati!
Pryč!
Jsem v pořádku...
Tohle je zlý sen.
Já vím, že žít tady je strašné, ale pořád jsme rodina.
Nechci rodinu. Chci žít někde, co není stará ruina.
Až budu velká, budu architektka a postavím nám velký dům.
Co budeš dělat ty?
- Budu spát, abych se vyspal. -Ale kde budeš pracovat?
Budu bohatý, abych nemusel pracovat.
Táta ale vždycky říkal, že dostaneš, co si vydřeš, ne co si přeješ.
No a vidíš, co se mu stalo!
- Je čas jít spát, děti. -My už spíme.
Hele...
Tohle budu já.
Takhle nemohl zbohatnout bez práce.
Nechci jeho práci.
Chci tu její.
Tak povídej, Rafo. Co tu máme?
Podívej se na lehátko číslo tři. To je kus. A pěkně zazobaná!
Vidím ji.
Je k sežrání.
- Kdo je to? -Peggy von Straussová.
Padesát pět, rozvedená,
-ale napakovaná. -Jo?
Její rodině patří největší síť supermarketů v Americe.
Je dokonalá.
Už jsem vám říkala, že vypadáte jako seňor Rojas?
To byl můj učitel španělštiny,
se kterým jsem měla vášnivý románek...
Myslím, že jste to jednou nebo dvakrát zmínila. Možná pokaždé, když se vidíme.
To snad není pravda. Dal jsem jí svoje nejlepší roky!
Obětoval jsem jí mládí, to nejdražší, co jsem měl!
A teď, když mám povislá prsa, najde si někoho mladšího! Sakra!
Odcházím! odcházím! Až překročím tenhle práh, už se nikdy nevrátím!
Nevrátím se! Je konec!
Je nadobro konec! Budu jí chybět. Moje semeno jí bude chybět.
Až přijde čas sklizně, bude jí chybět moje semeno.
"Sejdeme se na golfovém hřišti."
To jsem já, tvůj bratr.
Můžeš mi otevřít?
To myslíš vážně? Z ničeho nic se tady objevíš?
Nepřišel jsi za svou umírající matkou, když na ni spadlo to avokádo.
Nepřišel jsi, když se mi narodilo dítě.
Proč myslíš, že tě vůbec chci vidět?
Nemůžeš se tady jen tak objevit. Neotevřu ti! Ne...
- Ahoj, Saro! Sarito! -To není možné.
- Viď? Jsi ráda, že mě vidíš? -Ne!
- Co tady děláš? -Nic! Chtěl jsem vidět tebe a neteř.
Synovce!
Neteř, ne? synovce? Neteř? Co jsem řekl? synovce?
- Jo, synovce. -Řekni mi, co chceš, a zmiz.
Peggy mě vyhodila. Všechno mi vzala. Všechno!
- Copak nebylo všechno její? -No tak dobře. Všechno si nechala.
Dokonce si nechala i auto, co jsem jí vybral, aby ho koupila,
-a já jí ho dal k našemu výročí. -To mě vážně mrzí.
Vím, že se zlobíš, ale můžu tu zůstat?
- Tady? U mě doma? -Ano.
- Nemám kam jít. -Ty ses naprosto zbláznil.
- Jsi moje sestra! -Najednou!
- Vždycky jsi byla moje sestra! -Nech toho, Maximo.
- Nemůžu uvěřit, co říkáš. -Nebuď taková.
Nech toho!
- Jeden den, a mažeš! -Vážně?
Seber si to! Mám ti nosit věci? Tady nejsi v hotelu.
- Máš hezký byt. -Díky. -Zvenku se zdál trochu... Ale dobrý.
Ty děláš truhláře?
Když jsi táta i máma zároveň, musíš dělat opraváře, když je třeba.
Akorát mu pomáhám, když se mu doma něco zasekne nebo má nějaký problém.
"Zaplatíme za reklamu na vašem voze"
"Náš byznys na vaší káře"
"Peníze předem"
"Nejvíc sexy klub v LA! Bar! Soukromé pokoje!"
Myslím, že mi to ani nedovolí.
"Tichá aukce u bazénu"
"Suvenýry"
vypadám jako svůj děda.
Nechal jsem to tady, jak jste chtěl.
Víš, jaké to je mít někoho rád, ne?
Co pan "Potřebuju týdně namazat dveře"?
Motáš dvě věci dohromady. A James je jen kamarád.
- Kristepane. -Měníš téma!
Nerozumím anglicky.
- Nechovej se jako pitomec. -Proč mě mlátíš tortillou?
Hugo už spí.
Proč ses chovala tak divně? Co je?
Co myslíš, že je?
Jsem vyschlá. Asi nejsem připravená na to s někým chodit.
Jak už je to dlouho?
Pět let.
- Myslím, jak dlouho jsi s nikým... -Pět let.
- Vážně? -Nech toho!
- To myslíš vážně? -Jol Jasný?
Nesměj se. Tahle pekárna je už pěkně dlouho zavřené.
- To ti to těstíčko ale oschne. -Ty jsi pitomec.
Na co proboha čekáš?
Já nevím.
Líbí se ti ten chlápek?
Líbí!
- Tak s ním běž! -Já mám strach.
- Víš, co dělám já, když mám strach? -Modlíš se?
Piju.
Hele, nechej moji pekárnu na pokoji! Nemluv se mnou o mojí pekárně.
Ale vážně.
Nechápu, kde pořád bereš sílu jít dál, přes všechno to utrpení.
Hugo.
- Dokážu to díky Hugovi. -Jak to?
Když mi umřel manžel,
byly dny, kdy jsem nemohla ani dýchat.
Jak ale vysvětlíš malému klukovi, že se má o sebe starat sám,
protože jeho máma se chce zamknout v pokoji a brečet?
To nejde.
Je tady ale něco, co mi pomáhá, když je mi smutno.
Antidepresiva? -Ne.
Vyberu si nějakou strašně smutnou písničku
-a udělám z ní salsu. -Ze smutné písničky?
Co třeba El Triste? Ukaž.
Šlapeš po mně!
Tak se předveď! El Triste!
No tak!
Usínám. To není salsa.
Vidíš? Nejsi vyschlá, akorát se potřebuješ uvolnit a užít si.
- Vážně ti nevadí vzít ho na tu oslavu? -Ne.
Bude to pro mě velká čest.
Tak šup. Pošli mu zprávu.
Piš mu, piš mu.
- To je moje sestra! -Nech toho.
"Čas vypršel. Zaplať, jinak ti nakapeme prdel."
"Pardon, nakopeme prdel."
"Pardon, to jsem taky nechtěl. Chceme svoje prachy, starče!"
"Kosmetická péče"
Ahoj.
Sláva budiž božímu výtvoru.
Nabarvil sis vlasy?
Všechny. Nechal jsem se vylepšit.
Možná by sis příště měl nechat vylepšit i mozek.
Vím to moc dobře... vypadám velmi dobře. Velmi dobře.
- Mám tě ráda, ty pitomo. -Já tebe taky, sestřička.
"Zaparkuje vám portýr. Popojeďte"
Jsi stejný fešák jako tvůj strýc.
Promiň, zapomněl jsem kód. Je Hugo doma?
Ano, díky Bohu, ne díky tobě.
- Můžu s ním mluvit? -Ne. -Prosím. Chci to vysvětlit.
Jak chceš vysvětlit dítěti, které ti otevřelo srdce,
že jsi ho využil, abys svedl babičku holčičky, která se mu líbí?
Jak jsem mohla být tak pitomá a dovolit, abys ho takhle ponížil?
Je mi to líto, jasný?
Kde je Hugova kamera?
Slibuju, že ji dostanu zpátky.
- Takže jsi ji ukradl ty. -Neukradl jsem ji.
Ne, Saro... Nevyháněj mě!
Jsme rodina!
Ne. Ty nejsi rodina.
Ty jsi jen šestačtyřicetiletý líný darmožrout, který myslí jen na sebe.
Neukradl jsi mu jen kameru. Ukradl jsi mu naději a taky jeho sny.
Teď je konec.
Huga ani mě už nikdy v životě nevyužiješ!
- Je mi 39. -Cože?
Řekla jsi, že je mi 46, ale je mi 39.
- Není. -Jistěže ano. -Není. -Je.
- Mně je 42. -No a?
- A ty jsi můj starší bratr! -Nevím, co na to říct.
Víš co?
Doufám, že jednou dospěješ.
Ale u mě doma to nebude.
Dobře, je mi 40.
Tak 41.
Jsme dvojčata! Jo?
Tady je Hugova kamera. Když hned vyrazíme, tak tu výstavu stihneme.
Ta výstava byla včera. Hugo ji propásl.
-Řekl mi, že je to v neděli v jednu! -Dneska je pondělí. Jdeš pozdě.
Ne! Nikdy není pozdě!
Tentokrát ano. Přesně o 24 hodin později.
Díky za tu kameru.
"Pro tátu"
Myslela jsi, že budu celý život prodávat mražené jogurty?
- Co chceš slyšet? Je to pravda. -Pojď sem!
Děkuju!
Díky tobě se splní můj sen.
Máš obrovský talent.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Neříkej mu "Jugo". Jmenuje se Hugo!
To je totéž.
MILOVNÍK Po PŘECHODU
Salmo!