STOCKHOLM, ŠVÉDSKO 2011
Arashi, můžeme si probrat, jak to celý uděláme?
Za pět minut začne hrát ta smyčka.
Na přehrávači nebo jinde?
Pak budou chvilku mluvit a pak tě ohlásí.
Přivítejte Aviciiho!
Prvních 4-5 let bylo všechno úžasné...
Protože vás to nakopne stejně, jako když...
skočíte z letadla, tak vás to taky nakopne.
Protože hrajete s pocitem jako byste skoro umírali.
A když jste na stage,
tak hrajete s pocitem, že jste někdo...
výjimečný, a že jste ve spojení s lidmi a že vás akceptují.
To, že jsem šel do DJingu bylo, že to budu dělat na 100 %,
ať už se stane cokoliv.
A taky jsem celou dobu jel na 100 %.
Bylo to pořád dokola, obecně, takové to čím dál víc a víc a víc.
Neměl jsem dost času, abych si opravdu uvědomil,
co na těch turné vlastně nemám rád.
Jediné, kdy jsem měl čas bylo sem tam pár týdnů,
a pak už jsem byl zase na cestách.
A za těch pár týdnů, co jsem měl,
jsem se ani pořádně nedostal domů a tak to bylo po osm let.
To způsobilo, že když jsem po 4 letech začal jezdit domů,
tak už mi to nepřišlo jako domov.
Vím jen, že jsem se dostal do fáze, kdy mě to přestalo bavit.
A do fáze, kdy už toho prostě bylo moc.
A pak jsem se rozhodl: "Seru na to, končím."
Avicii: True Stories
Překlad: tkimitkiy Korektura: TiGi
Vyrůstal jsem ve Stockholmu.
Celé moje dětství, až do mých 19 let,
se odehrávalo asi mezi 5 bloky.
Třeba školy, kam jsem chodil byly všechny ve stejné čtvrti Stockholmu.
Věděl jsem, že ať už budu v životě dělat cokoliv,
tak chci dělat něco kreativního.
Jeden kamarád mi řekl o FL Studiu.
A pamatuju si, že jsem si ho stáhl a začal jsem si s ním hrát.
Bylo to fakt jednoduché, protože jste mohli jakoby malovat noty.
Měl to studio ve své ložnici, což byl celý jeho byt.
Byl to jediný pokoj.
A vzpomínám si, že tam byla postel, která měla být skládací,
aby tam bylo víc místa, ale byla pořád rozložená.
A všude byly talíře se starýma špagetami a pestem,
protože to jediné si mohl dovolit.
Vždycky jsme se potkali kolem poledne,
a pak jsme se podívali na hodinky a byla jedna ráno.
A já povídám: "Jo, měli bychom se potkat a dodělat to zítra."
A on povídá: "Ne, musíme to dodělat teď.
Bude lepší to dodělat teď, abychom zítra mohli dělat další song."
Pracoval hlavně v noci a když pak spal,
tak šel často na střechu a spal tam na sluníčku.
A říkal: "Jo, jsem chytrej, protože takhle se opálím,
vyspím se a pak se můžu vrátit zpátky do práce."
("Hang With Me - Avicii Mix")
Prvního půl roku jsem se jen snažil okopírovat cizí zvuky.
A když to uděláte tisíckrát, tak začnete improvizovat.
Třeba, že můžete nechat tyhle dva akordy, ale pak dát tenhle a tenhle.
Tehdy jsem začal dělat vlastní věci.
A pak jsem svoji hudbu posílal na blogy.
Pamatuju si, že jsem šel na Laidback Luke.
Přišel jsem na jeho fórum a zkontaktoval jsem ho
a poslal jsem mu nějaká svoje dema.
Už tenkrát mi přišlo, že jsou jeho melodie úžasný
a způsob jakým kombinoval basy a akordy a melodie...
Všechno to tam prostě bylo.
Fakt se mu líbily, takže mi k nim začal posílat feedback
a od té chvíle každý nový track, co jsem udělal jsem posílal Lukovi.
Vzpomínám si, že neposílal jedno demo týdně, ale tak minimálně pět.
A s každým trackem jsem byl lepší a lepší a lepší,
až začal pouštět některé z těch tracků.
To pro mě bylo naprosto nejvíc.
On byl jedním z důvodů, proč jsem začal dělat house.
Ahoj, tady je Tim Berg.
Zrovna dělám nějaké poslední úpravy
na mém chystaném singlu pro Joia Records...
Když dělal své první tracky,
tak jsme byli parta lidí kolem 18 let, co seděla u něj doma.
Snili jsme o tom, co by bylo, kdybychom to někam dotáhli.
Tenkrát jsme žrali Vincentův svět.
Přiměli jsme ho, aby podepsal fakt sračkovej kontrakt.
Načmárali jsme to rukou nějakýma pastelkama nebo čím.
"Tímto já, Tim, slavnostně přísahám, že pokud to někam dotáhnu,
tak vezmu všechny svý kámoše do L.A.
a budeme bydlet v obrovském domě a bude to úžasný."
Někdy tenkrát jsem poprvé potkal Ashe.
Sledoval jsem nějaké blogy, to byla součást mé práce,
a byl tak kluk, který nebyl tak známý na blogách nebo tak,
ale něco jsem v něm cítil.
Poslal mi zprávu na Facebooku,
kde psal: "Čau, já jsem Ash Pournouri,
a mám nějaký známý v průmyslu
a jsem promotér ve Stockholmu. Myslím, že ti můžu pomoct."
Takže jsem tenkrát šel na to setkání.
Nevěděl jsem, co mám čekat.
On byl 26letý týpek z Persie
a já jsem byl tak 17letý děcko.
Myslím, že měl Coca-Colu nebo tak něco
a přivedl si kámoše, protože se bál se mnou setkat sám.
Řekl mi: "Který švédský DJ je teď podle tebe nejlepší?"
A vím, že jsem někoho řekl.
A on řekl: "Já tě udělám známější než on během jednoho roku."
Můj záměr byl neudělat z něj DJe,
ani producenta, ale umělce.
Od té chvíle začal tak nějak...
začal mi dělat manažéra.
A brzo jsem nám našel projekt, našel jsem remix.
První velký remix, co jsem dostal, byl od...
od Rogera Sancheze.
To byl první pořádný remix, co jsem dostal od pořádného umělce.
A pak jsme udělali další remix a ten byl ještě lepší.
Udělal remix nahrávky od Boba Sinclara a já to slyšel
a říkal jsem si: "Panebože! To je tak úžasný!"
Ale ještě to nebyl žádný velký producent,
a já jsem byl překvapený a tak jsem se s ním spojil
a požádal jsem ho taky o remix.
Dělal úžasný mash-upy.
Každý týden mi poslal nový mash-up a fakt se mi líbil jeho styl.
Fakt se mi líbily všechny jeho tracky. Začal jsem je pouštět na svých show.
Moje první Avicii show byla v Miami
na "Super You & Me" party Laidback Luka.
Teprve tam jsem potkal toho stydlivýho
a velmi zdrženlivýho kluka.
Bylo tam tak 200 lidí. Klub pro 200 lidí.
Byl tak nervózní. Nachystal si svůj set a tak
a nakonec tu noc zahajoval pro tři lidi.
Pak, ke konci, začali chodit lidi.
Nepodělal jsem to. Přežil jsem. Všechno to klaplo.
Začal jsem dělat tu a tam malá vystoupení - jednotlivé kluby.
Cokoliv, co mi Ash sehnal.
A tenkrát toho nebylo moc, takže se mnou dělal většinu show.
Jste připraveni na Aviciiho?
Nikdy předtím nikomu manažera nedělal.
Byl to promotér, miloval hudbu, měl ženu a děti.
On tak nějak věděl,
že vlastně nemá čas na to stát se pořádným DJem.
Tenkrát jsem dělal jednu nebo dvě show za měsíc
a pořád jsem se soustředil hlavně na hudbu.
Strávili jsme spolu celé léto na Ibize,
protože bydlel u mě a hrál každý týden přede mnou.
A byl hodně na hudbu a produkci.
Fakt si vytvořil vlastní hudbu
a pak o něco později, když jsme spolu byli ve studiu,
tak povídám: "Páni, tak tenhle týpek to bere fakt vážně.
Ten je teda fakt výjimečný."
První můj track, který začal mít úspěch byl "Alcoholic"
a pak přišlo "Bromance",
což byla myslím první písnička, která měla komerční úspěch.
("Something's Got a Hold on Me")
Našli jsme klip, kde Etta James zpívala tu smyčku...
To je ono.
To nemůžeš říct, protože to může být blbý nebo blbý pitch.
Tim ji zkoušel dát přes různé melodie a pořád jsme nemohli najít
nic, co by znělo co k čemu, a pak přišel Tim s touhle smyčkou.
("Levels")
Sleduj tohle.
To je hustý.
Mělo to tu pravou energii tu pravou nabíjecí melodii,
kterou jsme hledali.
Arashi, pojď sem!
A najednou dávalo smysl, aby tam ten vokál byl.
Tenkrát se věci opravdu daly do pohybu.
Najednou začali chodit na moje show lidi, aby slyšeli moje písničky,
a oni už ty písničky znali.
A pamatuju se, když jsem poprvé slyšel,
že mě hráli na Governors Islandu v New Yorku.
Přivítejte Aviciiho!
A vzpomínám si, že se mnou zpívali každou moji písničku.
("Drowning - Avicii Remix")
Byl jsem totálně ohromený, protože to se předtím nikdy nestalo.
A "Levels" se prostě začala šířit.
("Levels")
Avicii! Avicii!
Nic takového jsem nikdy neviděl. Měl jsem celou dobu husí kůži.
A některý písničky, jako "Levels"...
- Jakmile jsi to začal hrát... - Jo, hnedka.
- Masakr! - Celý stadion.
To bylo úžasný!
- Jaký to byl pocit? - Úžasný.
Ještě jsem z toho vzrušený. Vůbec nevím, co říct.
Na co jsi myslel, když jsi stál tam nahoře a všichni volali tvoje jméno?
Vůbec na nic. Byl to takový šílený pocit.
Tobě je teprve 21 let a už jsi to dotáhl tak daleko.
No...
To je fakt něco.
Jasně. Je to úžasná, fakt jsem to...
- Dokázal? - Ne, to ještě ne.
Fakt jsem byl... Ve všem, co právě dělám
se soustředím na to, prožít každý moment
a beru každý den, jak přijde.
A co je tvým cílem, pokud myslíš, žes ho ještě nedosáhl?
Je jen blbý říct, že jsem něco dokázal. Proto jsem řekl, že ne.
- Já myslím, že jsi něco dokázal. - Fakt? Dobrá.
Já nevím, mým cílem je asi dělat tohle tak dlouho, jak jen budu moct.
To ti povídám - až vyjde "Levels", tak to bude šílený.
Nemůže to dopadnout jinak s tím plánem, co mám.
- Nejde to jinak, než že to bude hit. - Už to je hit.
Jo, na klubové scéně. Teď to bude opravdový hit.
- Komerční. - Jo. Bude to kurva obrovský.
Otevře ti to všechny dveře.
Tim zdechne.
Všechny ty interview, turné po rádiích a tak, to ho zabije.
Nakonec to bylo všechno o dohodnutí se s Ashem,
který byl pro mě hlavním oříškem,
co se týče dohadování podmínek pro "Levels" a Aviciiho.
Pošlu vám to hrubé, v hrubém nárysu,
ať už je to cokoliv, co hledám,
a až to budu mít na stole, tak se od toho můžeme odpíchnout.
Neznám druhého člověka jako Ash. Jeho posedlost tím, že dostane Tima
na další level nebo o tři, čtyři, pět levelů výš.
Myslím, že bude nadále velmi úspěšný
protože je posedlý tím, mít úspěch.
Nepošlu... Nepošlu ty vokály nikomu.
Fakt jsem na lidi kvůli "Levels" hodně tlačil,
jako nějaký šílený makléř,
který chce pořád vyšší a vyšší cenu.
Já nestojím o 5.000 švédských korun,
ale o 40.000 EUR.
EMI nabídlo 150.000 EUR za globální práva bez Severní Ameriky.
Universal měl taky zájem a já povídám:
"Hele, nabídli mi 500.000 EUR."
"Cože? To je šílený!" "To se jim nikdy nemůže vrátit."
"Byli byste hlupáci, kdybyste to dorovnali, protože se vám to nevrátí."
"Jo, to máte pravdu."
A pak se mi znovu ozvali a povídají: "Nabízíme vám to samé, co EMI."
- Hovno! - Bez prdele!
Každý den makám!
Nasrat!
Ale odezva na tu písničku, jen instrumentální písničku,
byla tak velká na klubové scéně, na YouTube.
Takže jsme věděli, že to bude obrovské.
Myslím, že "Levels" už je dost vyšroubovaný.
- Ahoj, tady Ash. - Ahoj.
Poslali jsme zálohu na 500.000 EUR.
Takže...
Dobrá, díky vám všem. A napíšeme si e-mail.
- Jasně. Slyším. Díky. - Díky, nashle.
- Nashle. - Díky. Nashle.
Musím si to pustit.
Jsem zasranej boss.
Je to... Je to milý rodinný typ, tvrdě pracující
a, chci říct, že ho považuju za přítele.
Jako by to šlo postupně.
"Levels" to všechno tak nějak opravdu odstartovalo.
Dostali jsme příležitosti, o kterých se nám předtím ani nesnilo.
Třeba být hlavní hvězdou na Ultra byl jeden ze snů, co se mi splnil.
Avicii je hvězdou na hlavní stage. A právě teď přichází nahoru
a jak můžete vidět, je kolem něj hodně živo. Tady je!
Time, Time!
A máme tu velké překvapení mezi hosty...
To, že přišla na festival Ultra ukazuje, jak daleko pronikla taneční hudba.
- Ahoj. - Ahoj. Já jsem Tim. Těší mě.
- Taky mě těší. - Je mi ctí.
Rozhodně je to obrovská pocta, sdílet stejnou stage s Madonnou.
Je to královna popu.
- Připraven? - Jo. Jsem.
Je to poprvé, co jsem tu jako headliner, takže jsem nervózní.
- Fakt poprvé? - Jo. Je to hustý.
Jste připraveni na Aviciiho?
A pak, po tomhle jsem si mohl dovolit manažéra turné.
Ve 2:00 budeme mít konferenční hovor na sále.
Ve 2:00 na sále.
Nemusel jsem lítat všude sám.
Smysl mělo hlavně to, aby bylo létání a cestování
co nejpohodlnější.
Byl jsem mladý, singl a pařil jsem. Každá show pro mě byla velká pařba.
Byla to fakt velká party.
Bylo to úžasné. Vůbec jsem si původně neuvědomil, že můžete jet od pondělí,
přes úterý, čtvrtek, pátek, sobotu a neděli, chápete?
Ale jakmile to začalo, tak byste mohli dělat turné celý rok.
A to jsme taky dělali.
Avicii!
Nevím, jestli na to můžu odpovědět. Nevím, co můžu a nemůžu říct.
Reportéři musejí podepsat smlouvu, aby mohli s Timem mluvit.
Jeho manažér tak může vetovat nevhodné články.
Nějak se nám švédský zábavní průmysl začíná podobat Severní Koreji.
Jo! Jo.
Potlesk pro Aviciiho!
Avicii! Avicii! Avicii! Avicii! Avicii! Avicii...
V té době se mnou bydlel Tiësto.
Takže přijdu do ložnice
a tam jsou všude na stolech vajgly a plechovky od piva.
Všude plivance jako od žvýkacího tabák - pytlíky snusu.
A pak je tam týpek v posteli se dvěma holkama
a já jsem si říkal: "Co je to sakra za lidi?"
A povídám: "Ukaž jim dveře a vyhoď je."
Pak uplynul další měsíc a já šel na stage za Tiëstem
a viděl jsem ho tam hrát a on se na mě podíval, přestal hrát,
a začal se mi omlouvat. To byl ten týpek z mé postele.
A od té doby se z nás stali nejlepší přátelé.
Podle mě nejlepší přátelé.
A naproti tomu Tim byl někdo, kdo byl velmi nevinný a naivní
a velmi upřímný.
Miluju Tima.
Je to ten nejpřirozenější skladatel melodické hudby, co jsem kdy potkal.
Elektronická hudba dospěla do stavu, kdy už ji nemusíte samplovat.
Prostě můžete udělat novou. Víte jak to myslím?
Jo. Jasně.
Je to naprosto nová zkušenost, být součástí celého toho procesu.
Pracoval jsem s Timem. Přišli jsme do studia a neměli nic.
Přišli jsme tam s tím: "Hele, kámo, co budeme dělat?"
Může to být třeba...
A pak jsem něco přehrál a on na to: "Co je v tom akordu za noty?"
Je tam přidaná oktáva,
- takže to nepolevuje... - OK.
Tenhle kreativní proces, tenhle příliv a odliv, jak říkáme - pro to žijeme.
To je ta úžasná chvíle.
Můžu ti přehrát něco z těch sraček, co jsem zatím udělal.
Dobrá, poslechnu si, co tam zatím máš.
Tuhle jsem dělal s Alem. Je to něco jako country-folk.
Má to v sobě hodně jakoby akustických prvků.
Jo, to se mi hodně líbí. Je to dobrý.
Směs akustických prvků, který se tak nějak promísí
- do elektronických vibrací. - Dobrý. Je to hustý.
Nikdo si neumí představit, že jsme to Tim a já takhle splétali.
Nemyslím, že by někdo řekl: "Hele, dostaneš
třeba tohohle kytaristu z téhle rockové kapely
a pak tohohle producenta elektronické hudby, tohohle DJe dohromady
a pak se stanou všechny tyhle úžasný věci."
Jsme hudebně velmi odlišní,
ale máme podobnou filozofii v tom, jak skládáme písničky
a jak bereme prvky z různých míst a zkoušíme, jak do sebe zapadají.
Přijel sem asi ve čtyři odpoledne
a asi v sedm nebo v osm večer jsme měli "Wake Me Up".
To byla první věc, co jsme udělali, že napsal "Wake Me Up".
Myslím, že pro každého umělce je hlavním cílem
najít si vlastní styl.
Něco, co vás odlišuje od zbytku.
Jo, tyhle, jo.
Takže tam chci být a chci být u toho, když se píšou vokály.
Chci udělat písničku v podstatě od základů.
Je to spíš víc nečekané.
Je velmi vyhraněný v tom, co má a co nemá rád.
Když narazíte na někoho, jako je Tim,
kdo naprosto přesně ví, co chce, tak to jde samo.
Nezačínej rovnou tím...
Jo, tak nějak.
To je ono. To se mi fakt líbí.
Můžeme to ještě vylepšit, ale tohle se mi líbí.
Tak ve čtyři ráno
mi od něj přišel e-mail: "Mám to hotový. Mrkni na to."
A vzpomínám jak jsem to otevřel, pustil to a říkal si: "Kurva, to je hustý."
Je to fakt dobrý.
- To je něco, kámo. - Jo.
Šlo nám to tak dobře po hudební stránce a všechno šlo pak tak rychle.
Miluju ho, jako člověka. Je to fakt skromný a velmi milý člověk.
Já jsem ve skutečnosti taky strašně stydlivý,
takže mám tak trochu vyváženou osobnost.
On ji má taky, myslím si.
To, že je trochu nervózní a tak, víte, já tohle mívám taky.
Ze začátku jsem se bál pít, protože jsem to nechtěl podělat.
Ale pak jsem si uvědomil, jak jsem strnulý, když nepiju.
Takže pak jsem našel kouzelný lék toho,
když si dáte pár drinků než jdete na to.
Je hodně snadné sejít na tu cestu,
obzvlášť když jste jako on nebo já velmi horlivý člověk.
Ale myslím si, že to tak nějak bylo to,
co mi umožnilo dělat všechny ty show, aniž bych byl totálně vyčerpaný.
Pro umělce je velmi snadné,
aby byl v pokušení si něco vzít, aby trochu unikl tomu tlaku.
Viděl jsem ostatní DJe pít
a viděl jsem lidi, jako DJe, kteří byli v branži tak deset let
a pořád pijou... jako na každý jejich show.
Začal jsem mít bolesti břicha na mé cestě do Austrálie
a měli jsme před sebou tak tři čtyři hodiny do přistání.
Když jsme byli na turné v Austrálii s Future Music Festivalem,
tak musel zrušit Brisbane a Perth poslední víkend,
protože skončil v nemocnici.
Nemá smysl tě tam posílat, pokud nebudeme dělat tu show.
Jo, zavoláme si ještě a zítra ráno, pokud nepojedeme,
tak naplánujeme tvoji cestu zpátky do Sydney.
On... Jo, je v pořádku, ale je teď v nemocnici.
Jo, dnešek se nekoná, ale uvidíme, co zítra.
Tak dobrá. Mluvil jsem se sestrami, co mají směnu.
Nemyslí si, že je ti dost dobře na to, abys dělal tu show.
- Jo. - Ale jestli to chceš,
tak tě propustí a dají ti nějaké prášky od bolesti.
Zánět břišní slinivky je obecně známo velmi bolestivý.
Když se slinivka takhle zanítí,
můžou se některé enzymy uvolňovat z míst, kde mají být
a začít ti trávit vlastní tělo, v podstatě zevnitř.
No, jestli tu show zvládnu bez toho, že by se mi to zhoršilo...
Ta show to nezhorší. Jde o to, jestli to fyzicky zvládneš,
- nebo tě ta bolest bude omezovat. - Jo.
Jsou to ty nejhorší křeče břicha, co si dovedete představit.
Je to jako by vás někdo bodal do žaludku
a do zad ve stejnou chvíli a pořád by to zesilovalo.
Pro mě to byla rozhodně nejhorší bolest, co jsem zažil.
A moc s tím nenaděláte. Jen nesmíte pít vodu a jíst.
A abyste přežili tu bolest, tak vám dají prášky na bolesti .
Je to ketamin, jen aby... Mám vám vyměnit jehly?
Já jsem se stal jeho mentorem a to nikde nekončí,
ať už jde o jeho osobní život nebo o jeho kariéru.
Cítil jsem, že ho musím vést,
aby nemusel přemýšlet o ničem jiném, než o hudbě.
Důvod, proč jde Ashovi spíš o Austrálii, než o Ultra je...
Stejně prošvihneme obě Ultra, ne?
- Není způsob, jak by zhodnotil... - Ta druhá Ultra je mainstage.
Důvod, proč tu jsou s tebou je...
Na té první Ultra stejně moc nezáleží.
Nemusel myslet na nic jiného.
To je svoboda, kterou by, myslím si, spousta lidí ocenila - včetně mě.
Pokud sami řekli, že podle toho, jak jsem se dneska cítil
a toho, co mi dali za prášky na bolesti,
že si nemyslí, že budu schopný...
- dělat tu show... - Ty show jsou stejně tenhle víkend.
To je to, co říkali.
Takže, co chtěli říct je, že když stejně prošvihneš ty show,
tak můžeme rovnou vyoperovat ten tvůj nafouklý měchýř a budeš ready...
Myslím, že od toho jsem tady, abych ho vedl k tomu,
aby dělal správná rozhodnutí a správně věci.
Obvyklý profesionální postup po celém světě je,
že ten měchýř vyjmeme, než vás pustíme domů,
abyste mezitím zase nedostal záchvat.
Jo.
Ale chápu vaši situaci, že jste uprostřed světového turné
a máte věci, co musíte dodělat.
Myslíme si, že vás bude potřeba operovat,
ať už to bude zatímco jste tady nebo až budete doma,
to je na vás. To tím chceme říct.
Měl bych tu pro něj být, abych mu řekl - takhle to musíš udělat,
a pak budeš úspěšný.
Jak dlouho tu byl ten tým? Dva dny?
Ne - tým je tu už od pondělka. Teď je čtvrtek.
- Přiletěli v pondělí ráno. - Aha.
Co ten zítřek? V kolik to je?
Tvůj set je v 9:30.
V pohodě.
Takže nás vyzvednou tak v 8:00-8:30.
Otázka je, jestli budeš v budoucnu schopný udělat třeba...
nějaké interview po telefonu...
Chtějí jenom půl hodinky, maximálně hodinu,
pro pár rádií, aby ti zavolali,
aby ukázali, že jsi zpátky na nohách a vracíš se.
Jo, jasně.
Budeš schopný to udělat tak za dvě hodinky? Ve 12:30?
Když jsme na stage, kámo, tak je to jako fantazie.
Jsme bozi.
Je to pro nás svým způsobem jako odměna.
Necítíme bolest.
Tim je dříč, kámo.
Nemohl jsem vůbec spát. Pořád mě bolí břicho.
Nemůžu nic jíst.
Jako umělce nás totiž chtějí pořád v provozu - jako stroje.
A pak prostě vyhoříte.
Ten pobyt v nemocnici mi zůstal v hlavě,
jako velmi nepříjemná zkušenost,
ale netrápilo mě to zdaleka tak, jako ta bolest potom,
což bylo sice menší, ale zato každý den, kdy se vzbudíte.
Jakmile otevřete oči, je to hned...
Bolí vás břicho
a když se hýbete, tak to bolí. A z léků od bolesti mi bylo zle.
Měl jsem pocit, jako bych byl pořád v nějaké mlze.
A nevíte, jak dlouho to takhle potrvá
a doktoři neví, jak dlouho to potrvá.
Z ničeho nic mělo "Wake Me Up" obrovský úspěch.
Všechno to začalo v létě 2013.
Jdeme na to!
Můj život byl snem mnoha lidí.
Včetně mě samotného. Byl to můj sen.
House a taneční hudba
měly tak obrovský úspěch, ve stejnou dobu jako já.
Avicii! Avicii! Avicii!
Byla to spousta práce, spousta náročných turné
a nějak jsem se vypořádal se všemi těžkostmi, co přišly,
protože jsem měl hodně štěstí, že jsem mohl dělat to, co dělám.
Ale neměl jsem čas uvědomit si, co chci doopravdy dělat
a jak to chci dělat.
Prostě jsem se tak nějak nechal unášet proudem.
Ale soustředil jsem se opravdu jen na hudbu a turné
a tak nějak jsem jen sledoval všechno to, co se dělo.
A samozřejmě jsem musel udělat všechno, co jsem slíbil, že udělám.
Ať už to bylo nějaké promo nebo tohle nebo tamto,
ale nikdy to nebyl můj plán.
Myslím, že jsem... že jsem se honil za...
jako... za nějakým štěstím, které nebylo vůbec moje.
- Tenhle vokál není součástí... - Jo. Tohle je ten vokál...
Co jsem se naučil od Michaela Jacksona bylo, že orchestr je v jeho hlavě.
Jeho neurony naprosto chápou každý bod a jak to má všechno být.
Je to jako neurální symfonie.
Takže máte takové jako já, kteří se musí dotknout piana,
a pak máte Tima, podobně jako Michaela Jacksona.
Je fakt důležité, aby si lidi tohle uvědomili.
Ta symfonie teď žije v celé jeho hlavě.
Dělá tohle stejně jako když Bach dělal to, co dělal.
Takže si nemyslím, že je něco, co nám chybí...
Skutečnost, že oddělujeme DJe od hudebníků.
Tim je podle mě zarytý hudební teoretik
a to z něj dělá skvělého skladatele.
- Zkusíme to ještě jednou pro sichr. - Hm.
Co si myslím, že je na něm unikátní je, jak přistupuje ke svým písničkám.
Je velmi inovativní ve svých melodiích.
Udělal "Levels" a "Wake Me Up"
a to nebylo se známými zpěváky nebo nějaké spolupráce nebo co...
Byl to prostě on, kdo vytvořil něco zvláštního.
A myslím, že to byl první DJ, který pronikl do mainstreamu.
Myslím takovým tím velkým, skutečně autentickým způsobem.
A American Music Award získává...
Avicii!
Rád bych poděkoval všem, kteří pro mě hlasovali
a děkuji svému manažérovi a svému vydavateli.
Všem vám moc díky!
Zotavil jsem se z mého prvního rádoby zánětu slinivky.
Už jsem nebral prášky od bolesti.
Všechno bylo fajn. Nebral jsem žádné prášky.
- Pak jsem se vrátil do... - Uvidíme se zítra, kámo.
... Miami na Ultra show.
Protrhlo se mi slepé střevo a taky se mi protrhl žlučník.
Musím se trochu vyspat.
Cítil jsem se totálně na hovno a jediné řešení pro mě bylo...
Kdy dostanu svoje léky?
Mám tady...
... brát na to prášky nebo se tím probojovat.
Pokaždé, když jsem skončil v nemocnici to bylo stejné.
Vem si tohle a budeš se cítit o něco líp.
Možná jste si jenom zvykl na užívání analgetik.
Možná jste si vypěstoval snášenlivost.
Já jsem ale nikdy nebral... Nikdy předtím jsem analgetika neužíval.
Analgetika jsou posranej heroin!
- Dostáváte analgetika? - Ano, ale nepomáhají mi.
No, to zabere...
Co bylo divné, že mi to vůbec nepomáhalo od bolesti.
Takže mi dali něco, co mi vlastně vůbec nepomáhalo od bolesti,
ale když to říká doktor, tak hádám, že tohle je nemocnice
a že on pořád ještě ví, co dělá a tak podobně.
Došlo k tomu, že vám začal klesat tlak.
To ale začalo klesat, když jsem to kombinoval s tím ostatním.
Když jsem začal brát ta ataraktika na bolest hlavy
a ty další věci na bolení hlavy.
A určitě by mi nevadilo přestat brát všechno ostatní,
ale neberte mi tu jedinou věc, která funguje...
- Dobrá. - ... pro mě.
Není to dobrý pocit.
Tyhle bolesti trvaly někdy fakt dlouho a byla to zkurvená součást toho všeho.
Pochopil jsem, když jsem byl... Když jsem měl ten zánět, že to...
Musel jsem brát léky...
během toho, co jsem byl v hospitalizovaný v nemocnici.
To nebyl takový problém.
Problém je v tom... že ta bolest...
ta bolest je pořád s vámi. Pro mě to bylo pokaždé jiné.
Poprvé mě to drželo měsíc.
Podruhé mě to drželo tak čtyři měsíce.
Nechtělo to... Nepřestávalo to.
Neviděl jsem žádnou alternativu.
Možná vám vyšší dávky pomáhají necítit bolest,
ale vaše tělo začíná... začíná vám klesat tlak.
Ale uvidíme - zkusíme to. Pokud ne opioidy, tak něco jiného...
Ani mě neupozornili, že můj tlak byl...
Nikdo to se mnou neřešil. Nikdo neřekl: "Máte moc vysoký krevní tlak."
- Ne, to jen... - Jen se to posunulo a pak...
Dobrá, dáme vám vědět.
Dobrá.
Bral jsem všechny možné prášky.
Takže mi říkali: "Můžete brát tohle, to je v pohodě."
Tohle není návykové. Tohle není návykové.
A pak jsem bral nějakých 20 tablet nějakého zasraného antiepileptika.
Všechny ty různé léky, co jsem bral neměly být návykové.
A začínal jsem mít obavy.
Tohle pokračovalo a já jsem začal zase jezdit na turné.
Ahoj lidi, tady je Avicii zpátky na Capitalu.
Myslím, že tenhle rok bude lepší, než byl minulý rok.
Takže se fakt těším, teď když začínáme,
až tak nějak přijde léto a zase se vrátím na turné.
Jedno z nejžádanějších hudebních vystoupení
přijíždí tento víkend do New Yorku, ale turné provázejí trable.
Na Aviciiho koncertě včerejší noc v Bostonu
byly odvezeny tři tucty mladistvých do nemocnice
a mnoho dalších bylo ošetřováno na místě kvůli problémům s drogami a alkoholem.
- Jde o to, že já nechci... - CNN, FOX, CBS vysílají ve zprávách,
že je problém a Aviciiho koncerty, protože děcka končí v nemocnicích.
Tohle bylo tématem ale i na koncertech Led Zeppelin.
Jo, jo a taky na EDC.
Říkali, že nějakých 800 lidí na EDC, kde vystupoval taky Avicii,
skončilo v nemocnici.
Jako bych s tím měl co... Byl to asi třídenní festival.
- Já jsem byl jeden ze 40 lidí. - Ne, ne. Tady je Tim...
Avicii! Avicii! Vyfoť se s námi. Můžeme se vyfotit?
Jaké to je, být tebou? Jaké to je, být Avicii?
Je to divný. Fakt divný. Chci říct, jasně, že jsem Avicii,
ale zároveň
lidé nevnímají Aviciiho tak, jako vnímají Tima.
- Jsem trochu stydlivý. - Jo.
Nerad jsem středem pozornosti.
Ale jsi. Ty jsi, Time.
Přesně tak. Jsem. To je... To je právě to.
To je to, co je na tom tak divný.
Nevěřil jsem, že bych dokázal opravdu zpomalit.
Nevěřil jsem, že bych mohl dělat turné jinak, než takhle.
Taky jsem se rozhlížel kolem sebe a viděl jsem ostatní, jak dělali to samé,
a všichni byli v pohodě, teda zdánlivě.
Jasně - nedokážu číst myšlenky, ale vypadali v pohodě.
Pak jsem začal mít pocit... Chci říct, že jsem měl pocit, že šílím.
Všechno ze seznamu mám, takže bych měl být spokojený.
Neměl jsem čas, abych se pořádně zastavil.
Co jsem měl očividně udělat bylo, prostě se, kurva, zastavit.
Dát si čtyři měsíce, pět měsíců, půl roku,
na zotavení se z...
Abych se zotavil nejen z těch analgetik,
ale i těch nemocí.
Abych se zotavil po těch letech ježdění po turné a z toho stresu.
Ale já jsem pokračoval.
Po tom létě to nebylo dobré.
Cítil jsem se... Cítil jsem se na hovno.
Měl jsem jednou koncert v takovém malém baru...
bez kapely,
a když jsem zkoušel na pódiu naladit kytaru, nedokázal jsem to.
To bylo fakt trapný.
- Fakt to bylo trapný. - To je bezva.
To mě vrátilo zpátky úplně na začátek.
To je super.
Vždycky jsem měl vášeň pro hudbu, takže jsem miloval dělat hudbu.
Byla to věc, ke které jsem se mohl vracet.
- Tohle bude nad tím. - Jo, já to udělám...
Myslím... Řekl bych tak jedno, asi...
Tohle dělá jakoby prolínačku.
Líbí se ti to víc, když to jde spíš výš?
Ty máš fakt talent, kámo.
Líbí se ti to nastavení?
- Co? - Jestli se ti líbí to nové nastavení.
Jo, miluju to.
Fakt dobrý.
Hodně dobrý. Mám to všechno.
Čas běžel dál a mě pořád nebylo líp.
A pořád se to stávalo. I když jsem si dal...
období, kdy jsem se staral jen sám o sebe,
tak se to pořád stávalo, pořád jsem se cítil špatně.
A mé tělo se cítilo špatně.
Jo. 15. Pěkně.
Skvělá práce.
Ty show nikdy nebraly konec.
I když jsem měl fakt pocit, že narazím na zeď nebo tak něco,
tak jsem si dal pár měsíců jen abych se tak nějak zrelaxoval a nic nedělal.
A i během těch měsíců jsem si nedokázal odpočinout,
protože jsem se v mysli pořád soustředil na to, až budu moct zase jezdit na turné.
Před měsícem bys takovýhle trénink vůbec nezvládl.
S těmihle závažími a touhle intenzitou.
Vzpomeň si tak dva, tři měsíce zpátky.
Tenkrát bych takový trénink nikdy nezvládl absolvovat.
Ani teď to pořádně nezvládám. Já...
Je to jen o tom, že když mám strach, tak jako teď,
tak je mi to nepříjemné, protože mi stoupá krevní tlak, což to zhoršuje.
To chápu. Tvoje tělo nepozná rozdíl
mezi záchvatem úzkosti a...
Ne.
Na začátku roku
mi řekli, co mě čeká za vystoupení během dalšího roku
a já měl říct, která hodlám absolvovat a která ne.
A pak se to začne hromadit i během roku.
Můj manažér tam chce něco vecpat,
někdo jiný tam chce něco vecpat,
tak tlačí mého manažéra, aby to tam vecpal, já tam chci něco vecpat.
Tyhle všechny věci se skloubí a pak jsou z toho mrtě stresu.
Tim se rozhodl pronajmout si obrovskou vilu.
Využíval ji jako základnu, když létal po Evropě a dělal svoje show.
Jezdil po turné. Myslím, že měl tak tři nebo čtyři do týdne.
A pracoval taky na svém druhém albu.
Ačkoliv ty show a ježdění po turné bývaly čím dál náročnější,
tak vždycky byly chvíle...
chvíle během těch turné, během těch show,
kdy jsem měl opravdovou radost z hudby.
Aby byl schopný dělat hudbu nebo byl schopný jet na turné,
tak musel brát léky.
V té době byl Tim...
Tenkrát měl být v pohodě, co se týče léků a tak.
Chodil jsem k psychiatrům, chodil jsem k doktorům,
zkoušel jsem všemožné diety.
Dokonce jsem změnil způsob, jak jsme dělali turné.
Rozhodně ne dost, ale změnil jsem ho.
A měl jsem pocit, že to bylo dost.
Podle mých standardů byl tohle volný rozvrh.
Ale pak jsem pět dní dělal na albu.
Když začnete, tak chcete dělat... skvělou hudbu a bavit se, že jo?
Neříkáte si: "Musím udělat hitovku."
Děláte tu bezva muziku, bavíte se, chcete hrát tu muziku,
a pak je to jen pozitivní, je to jen sranda, jen zábava,
a sdílení vaší lásky.
Ale pak, když už máte řekněme tři pořádný hitovky,
tak všichni očekávají, že přijdete s dalším hitem,
a to je fakt těžký.
Na "Stories" jsem dělal do nekonečna.
V mém rozvrhu to bylo nekonečno, protože to trvalo dva roky.
A chci říct, že první album mi trvalo tři měsíce, než jsem ho měl většinu,
a tohle bylo něco úplně jiného.
Time, vem si něco k jídlu. Jen abys na to nezapomněl.
Já vím. Jsi už desátý, kdo mi to říká,.
Musím to dodělat. Jsem totálně vystresovaný.
Je jenom skořápka z toho, co býval.
Ten týpek, co jsem ho znal už tam prostě nebyl.
Byl jsem těžce nad věcí, protože jsem nepil, když jsem se vzbudil.
Byl jsem... Nebyl jsem...
Všechny moje myšlenky na problémy najednou nebyly.
Takže jsem... Nedokázal jsem si spojit svůj problém s mým stylem života.
Nakonec, když bylo album hotové, tak musel udělat tu promo tour.
Ahoj, lidi, tady je Avicii.
Mrkněte na můj profil, pro updaty ohledně mého nového alba "Stories".
Ahoj, všichni.
Ahoj, všichni, tady je Avicii. Mrkněte na můj nový singl...
Ne. Nemůžu to dělat. To je na hovno. Nejde to.
Je to zkurveně obecný. Nedokážu to.
"Vložte jméno umělce."
Už to nebudu dělat. Sorry.
V LÉTĚ 2015 VYDAL TIM SVÉ 2. ALBUM "STORIES"
A ROZHODL SE ZRUŠIL VŠECHNY SHOW PO DALŠÍCH OSM MĚSÍCŮ.
To nejlepší, když spadnete je zase vstát.
A faktem je, že Tim vstal.
Když jsme skončili s terapií, chtěl se Tim vydat do USA.
Brzy ráno, tak ve čtyři ráno, jsme nastoupili do letadla.
A vydali jsme se do Los Angeles.
Páni, to je úžasný.
Nastoupili jsme do aut a jeli jsme do Malibu.
A pak jsme nějak dorazili do toho šílenýho domu.
Přímo na pláži se zelenou trávou.
Přijeli jsme tam a viděli jsme ten západ,
ten nádherný západ v Malibu a všichni jsme užasli nadšením.
Znovu jsme se setkali v Malibu.
Dá se říct, že na sobě hodně pracoval.
Hodně se změnil.
Byl odhodlaný změnit svůj život.
Postavili jsme studio s tím nejúžasnějším výhledem.
Opravdu jsme jeden z druhého dostali to nejlepší.
Začali jsme tak nějak vymýšlet, jak naplánujeme to a ono.
Odpojili jsme Timovy e-maily, vypnuli jsme jeho telefon.
Fakt to pro něj bylo super období.
Bylo to velmi, velmi příjemné období.
Semi měl skvělý nápad. Co ho pojmenovat Liam?
To je roztomilý. A zní to švédsky i anglicky.
Tohle je king. Je Liam king?
Skvělej pes. Gratuluju!
- Raz, dva, tři. Díky. - Díky.
Kvičí jako sele.
Liame, pojď!
- Kam bude chodit na záchod? - Nikam. On to nepotřebuje.
Uvědomuješ si, co to bude jednou za roztomilýho psa?
Ó, rovnou na koberec.
To je teda macek. Zatraceně!
Cítil jsem se soustředěnější a říkal jsem si, že jsem si odpočal, prošel terapií,
že jsem si prošel tím a oním a že se cítím kurevsky líp.
A pak jsem chtěl začít dělat na dalším albu,
tak jsem poslal pro pár svých kámošů, co píšou písničky.
Rozhodli jsme se jet z L.A. do Miami autobusem a zastavovat různě,
abychom tak nějak udělali úžasný outdoorový studio
na těch nejúžasnějších místech, jaká dokážete vymyslet.
To je tak hustý!
Našel jsem něco úžasnýho. Znáš Carla Junga?
Byl to psychoanalytik a vytvořil systém osobnostních typů.
Je to fakt hustý.
Celý den jsem tu seděl a četl.
Z mého pohledu to zcela vysvětluje psyché.
Podle toho jsem introvertní člověk
a upřednostňuji intuici před pocity.
Například mám velký problém si jen tak povídat.
Jde mi to dobře, ale prostě mě to vůbec nebaví. Nic z toho nemám.
Extrovertní lidé z toho mají víc. Dokážou se vmísit mezi lidi.
Já mám radši oduševnělejší rozhovory,
takže nezávazné povídání si je něco, čemu se spíš vyhýbám,
než že bych si to užíval.
Mám pocit, že mě lidi odsuzují, že nejsem extrovert.
Měl jsem pocit, že být introvert je jako být méněcenný.
A když jsem o tom dneska četl...
Za posledních šest měsíců jsem četl i hodně jiných věci,
ale tohle bylo neuvěřitelné.
Byl to průlom.
Nejen jeden, ale několik různých průlomů.
A konečně je mi jasné, proč by mi měly být názory ostatních fuk.
Tohle jsem celý den četl.
- Hustý. - Jo, to teda jo.
Jako bych našel cestu ke spokojenosti.
- To zní dobře. Carl Jung. - Carl Jung byl úžasný.
To, cos dělal jako první by mělo přijít až jako druhý. To první...
Můžeš k tomu dát klavír. Dobrá.
- Páni! Jo! - Totálně!
Perfektní. Jak jsi to udělal?
Tluče mi srdce a vidím rozmazaně.
Ještě jedno ID. Je tam tak 19 IDček.
Ta poslední je přímá.
Přesně tak.
Bezva.
Úžasný. A žádnej Auto-tune.
To je hit!
Už je to dobrý.
To je fakt dobrý.
- To bude znít hustě. - Dobrá.
Kolik času máme v Miami, než...
- Přijedeme tam v den vystoupení. - Fakt?
Měl jsem pocit, že to bude fakt úžasné.
A pak... ten roadtrip skončil v Miami.
A pak se konalo Ultra.
Něco bylo v nepořádku s počítačem před tou show.
Teď ne.
Teď fakt ne. Sorry. Teď ne.
Hej, všichni. Cale a ostatní?
Jo, jsem tady.
Můžeme prosím zkusit...
Jo, jasně.
Začal jsem být čím dál nervóznější.
Show se pomalu přibližovala.
Někdo přišel a řekl mi: "Tak jo. Je čas. Za pět minut jdeš na to."
Tak jsem si říkal: "Tak jo, seru na to."
Kam chceš jít? Na záchod. Ten je na člunu.
- Musím se jít vychcat. - Je to jediný záchod, co tu je.
Dobrá.
- Dej to na flešku. - Prázdnou flešku.
- Zeptej se někoho, kdo s tím umí. - To už jsem zkoušel.
Ne, ne, ne. Teď ne. Teď ne.
Tady je prázdná fleška, jestli potřebuješ.
Jako by se pořád víc a víc snažil každý den,
ať už to bylo jakkoliv dlouho,
a bylo to jako časovaná bomba a na té show to vybuchlo.
Myslel jsem, že ta druhá je super. Byly tam dvě písničky.
Uvidíme se. Uvidíme se venku.
Jsi v pořádku? Dobrý? Budu vpravo za stage, kdybys něco potřeboval.
Jdeme na to, kámo!
Byl jsem pryč nějakých šest nebo osm měsíců,
takže jsem do toho dal doslova úplně všechno
a okamžitě jsem se zase ... zase jsem se vystresoval.
Pořád mi to nesedí.
Děkuji všem umělcům,
kteří mi pomohli se umělecky i osobnostně vyvinout.
Děkuji Semimu Badreddinovi za osobní podporu, rozhovory,
a za to, že mi pomohl dospět.
Mám pocit, že bych tu nebyl, nebýt tebe a vždycky tě budu mít rád.
Je tady jisté riziko, že o tobě budou lidi povídat sračky.
- To mě netrápí. - Proč by měli?
- Ví, že měl problémy. - O to mi jde.
Nemusím to popírat.
O čem mluvím jsou léky, ale nemusím být otevřený úplně o všem.
"Pamatujete, jak jsem se zrušil v Mexiku? Tady jsou z toho záběry."
"Pamatujete si to? Díky. Semi."
- Víš, jak to myslím? - Jo.
A v neposlední řadě díky všem fanouškům, co si koupili lístek
nebo se tam vetřeli...
... koupili si nějakou písničku nebo si ji stáhli a užili...
"Komentovali nebo hatovali" je dobrý, ne? Pochopí to lidi?
Jsou to vaše myšlenky a nápady ohledně hudby, co mi pomohlo jít dál
a za všechno co mám dlužím vám.
Zvláštní poděkování všem, kdo...
byli součástí týmu od první chvíle.
Naše cesta ještě zdaleka nekončí.
Aspoň je to upřímný.
Můžeš mu to poslat?
Byl bych rád, kdybychom to mohli poslat co nejdřív.
- Proč tak spěcháš s tím zveřejněním? - Já nevím. Prostě tak.
- Takže na to nespěcháš? - Ale jo.
Spěcháš na to? Ale proč teda?
Protože mi to říká moje tělo. Protože to tak cítím...
Právě jsi řekl to samé, co mi vždycky říkali:
"Uklidni se, žádný stres."
To je bez obalu přesně to, co jsi řekl.
Nevím, jak mám vysvětlit lidem, že můj život je jeden velký stres.
Je to mrtě stresu,
takže mám z toho pocit, že už to trvá moc dlouho.
"Nenech lidi čekat. Odpočinout si můžeš, až to bude venku."
To je to, co mi moje tělo říkalo posledních osm let.
Proto to chci hned poslat.
To tajemství. O tom to celé je.
Tak jo, poslal jsem to Ashovi.
Poslal jsem to. Je po všem.
Cítil jsem se na hovno, cítili jsem se hrozně,
protože jsem viděl, jak šťastní jsou fanouškové a já to nemám rád.
Stojím tam nahoře a předstírám, že mám rád něco, co nemám.
To byla pro mě poslední kapka, protože jsem prostě věděl, že...
Nevidím způsob, jak bych tohle mohl dělat a mít z toho radost.
Potom jsem se prostě rozhodl: "Seru na to a končím."
- Asi budu brečet. - Všichni jsme smutní.
Je to nefér, Avicii. Nefér.
DJ taneční hudby Avicii oficiálně ukončil svá turné.
Avicii se rozhodl ukončit svou šňůru koncertů.
Švédská megastar Avicii končí s ježděním po turné.
Velmi smutné.
Je mnohem lepší než všichni ostatní a proto je smutné ho vidět odejít.
Bylo to pět úžasných let, skvělá muzika a pařba za pařbou, skvělý písničky.
Pokud to takhle cítí, tak ať to udělá.
V dopise zveřejněném na jeho stránkách Avicii informoval,
že bude dál komunikovat se svými fanoušky pomocí své hudby.
Děsivý. Je po všem.
Měli jsme si z Arashe udělat prdel a zavolat mu: "Cos to sakra udělal?"
- "Promiňte, můj manager vzal..." - To by byla fakt sviňárna.
Tady někdo píše: "Co se děje?"
Komentáře jako: "High five! Na viděnou v Dubaji!"
Měl bych napsat: "Možná by sis ten post měl přečíst."
- Ty komentáře jsou celkem fajn. - Jo.
"Díky za tvoji hudbu. Vzpomínám hlavně na Bravalla Festival 2013,
kde jsme stáli vedle pár týpků v kostýmech banánů. Šílený!"
"Tenkrát jsem poprvé slyšel "Lay Me Down" a bylo to úžasný."
Tak začneme bookovat nějaký koncerty, Time. Stadion Ullevi...
A co zajížďka do Karlstadu, když už tam budeme?
Poslední vystoupení v Karlstadu.
Timův život se téměř točil kolem něj,
když mohl dělat vlastní hudbu.
Dělal to proto, že se chtěl dostat na koncert,
nebo to dělal protože skutečně rád dělal hudbu?
Myslím, že rád dělal hudbu.
Je to velmi šokující zpráva,
ale na druhou stranu Tim odehraje vystoupení domluvená roku 2016.
Jsme na cestě do Portlandu, kde jsme si pronajali dům,
hlavně abychom dodělali album.
Byl jsem na pozoruhodné cestě.
Vysokou rychlostí jsem se řítil jedním směrem.
Teď to všechno brzdím, abych se mohl vydat jiným směrem.
Jo, mám se celkem dobře. Jak se máš?
MATKA
Po tom létě už na žádné další turné nepojedu.
Ještě těchhle posledních pár koncertů a pak je konec.
Nemůžu to dělat celý život.
Nemám tu hudbu tak rád, abych jezdil na turné a žil takhle.
Líbí se mi to.
Je to prostě úžasný.
- Takže můžeš být ten samý hrdina? - Jo.
... Lego. Naše domy a životy jsou plné
... skandinávského nábytku a designu.
Někteří z nás tančí a zpívají na Abbu a Aviciiho.
- Hustý. - To je kurva surrealistický.
Ahoj!
I když se rozhodnul ukončit ježdění na turné,
tak měl pořád před sebou hodně vystoupení,
takže pořád ještě zbývalo celé léto, kdy měl jezdit po turné.
Měl jet na Ibizu.
Měl objet všechna ta místa v Evropě a začal... ve Vegas.
Moje původní reakce byla, že je těžší odříct ty show,
než je prostě udělat.
Ale co já vím.
Ne, to není pravda.
Pro mě je těžší je udělat.
Z mého úhlu pohledu nevidím žádná pozitiva v tom
udělat byť i jedinou další show.
Je jedno, jak moc se snažím.
Vidíš nějaká negativa v tom to neudělat?
Ani ne.
Vím, že nějaká jsou, ale je mi to fuk.
Nevnímám je jako negativa.
Přijdu o peníze a utrpí tím moje pověst.
To jsou negativa, ale to je mi fuk.
Není možný, že to kromě značky Avicii
ovlivní i další tvoje projekty?
Nebudu se cítit na hovno a tak. To je to, co mě stresuje...
Nech mě to dokončit.
Všechno se to zdá být černobílé.
"Může to ovlivnit nebo zhoršit tohle..."
Jo, ale co na tom záleží? To není to, co...
Upřímně mě nikdy nenapadlo, že bych ty show nedělal.
A vím, který koncerty nechci dělat.
Jestli jsi smířený s tím, že to bude mít finanční a další následky,
tak ti to může být jedno. Ale uvědom si, že to bude drahé.
Uvědom si, kolik ti tím uteče peněz
a co tě to potenciálně může stát.
Nejdřív máš tři víkendy v Las Vegas.
Pak máš volno a pak další dva víkendy ve Vegas.
- A pak další týden... - Tohle mě děsí. Fakt.
- V srpnu... - Děsí mě to.
Nemůžu to dělat. Ani omylem.
Nebude to fungovat.
Nemusíš se stresovat.
Nemusíš o tom přemýšlet hned teď.
Ale ten problém se nevyřeší, když o tom přestaneme mluvit.
Myslím, že jsme došli k závěru, že určitě věci nechceš dělat.
- Díky, kámo. - V pohodě.
- Uvidíme se. - Hodně štěstí.
Chtěl mluvit s [píp], což je majitel hotelu spolu se Stevem Wynnem.
Pane prezidente.
- Jak to šlo? - Bez problémů.
Bezva.
Všechno je domluvený. Ty show jsme odřekli.
Vzal to dobře.
První, co mi Arash řekl bylo: "Neodřekneme to, že ne?"
A já odpověděl: "Ne, jasně, že ne."
"Protože musíš plnit svoje závazky."
Nechci to dělat jen proto, že jsem s tím souhlasil,
když mě to tak stresuje.
Skvěle si pokecali a [píp] to naprosto pochopil,
a to bylo... s těmi show ve Vegas.
Když jsem se rozhodl přestat...
tak jsem čekal úplně jiný...
Čekal jsem, že mě v tom podpoří.
Čekal jsem to zvlášť kvůli tomu, čím jsem si prošel.
A byl jsem velmi otevřený
ke každému s kým jsem pracoval a každému, kdo mě zná.
Byl jsem velmi otevřený ohledně toho, čím jsem si procházel, co jsem cítil...
a co jsem dělal.
Všichni věděli,
když jsem měl úzkosti a všechno a že jsem se snažil.
Takže jsem nečekal, že mě lidi
budou nutit dělat další show,
když jsem to vlastně...
Když viděli, jak na hovno jsem se při tom cítil.
Takže jsem narazil na velký odpor, když jsem se rozhodl ukončit ty show.
Jo!
Liame!
Tohle je šílený. Lidi by si měli dát voraz a trochu se uklidnit.
Měl se uklidnit a vymyslet nějaký plán, než nám volal.
Nemůže nám jen tak zavolat a přenášet na nás svůj stres.
Nejsme terapeuti.
Když jsem mluvil s Arashem, tak jsem řekl, že nikdo nemluvil o žalobě.
Čekal jsem obvyklou odpověď: "To ti řekli něco jiného, než mě."
Ale byl jsem fakt drsný, takže neměl šanci.
"Ale David říkal..." - pak se otočí a začne to svádět na Davida.
"Ty stejně Davida nikdy neposloucháš, tak co teď jako chceš?"
Každý kdo se dostane od chození do školy
k tomu, že má kariéru a začne mít úspěch,
přijde o velkou část dospívání.
Nevím, jestli je můžu zrušit. Nevím, jestli je ustojím nebo ne.
Pokud toho budu schopný, tak je chci udělat.
Buď prostě upřímný a řekni to stejně.
Nechci prostě riskovat, že se znovu dostanu do toho stavu.
Ne, já to chápu.
Problém je, že tvoje agentura se tolik stará o svoje peníze,
že vůbec nechápou to, co říkáš a nejsou schopni to říct promotérům.
Jasně, že tam jsou nějaké požadavky. On se ne... Víte jde o to...
Nechci aby to vyznělo proti němu, chci ten problém vysvětlit neutrálně.
- A o jaký problém jde? - Počkejte, přemýšlím, jak to říct.
Říkal jsem jim znovu a znovu, že už nemůžu hrát dál.
Říkal jsem jim, že mě to zabije.
Nechci aby byť jen zmiňovali možnost udělat další koncert.
Vím, že Arash ví, jak se cítím, takže mě to fakt zraňuje.
Protože Arash mi říkal věci podle toho, jak se mu to hodilo.
On nechápe hodnotu peněz
nebo to, že jeho rozhodnutí může mít negativní důsledky jinde
nebo to, že se o něj lidi zajímají jen proto, že je zrovna úspěšný.
Když ten úspěch pomine, spousta lidí opustí loď. Tím jsem si jist.
Když si nebude moct dovolit platit lidem.
2016 JAPONSKO O MĚSÍC POZDĚJI
Uvědomil jsem si, proč před koncerty piju alkohol.
Protože pokud to neudělám,
tak jsem čím dál nervóznější, před tím, než jdu na scénu.
Alkohol to prostě vyruší.
- Tak se stane z člověka alkoholik. - Přesně tak.
Jak se jmenuješ?
Já jsem Tim. Rád tě poznávám.
Raz, dva, tři.
- Sáhnul mi na zadek. - Fakt?
Ale byl tak nervózní, že mi přišlo, že to bylo něco ze zdvořilosti.
"OK, mám na svém zadku ruku."
Ale klepal se a nechtěl to udělat,
takže to musí být nějaká tradice.
- Ne proto, že by tě chtěl? - Ne.
Ne jako ten stařík, cos ho potkal.
Jsem rád, že jsem konečně tady.
Prožil jsem nejlepších pět dní v Japonsku.
Máte fakt nejkrásnější zemi ze všech.
Dobrá, ne...
Chtěl jsem se jen podívat, jestli jsem něco nepochopil špatně.
Řekl jsem mu, že si chci jen ověřit, že jsme to opravdu odřekli.
A on odpoví: "Je to ještě lepší. Jeden koncert místo tří."
A pořádně ti ho zaplatí.
Proto jsem to nepřekládal.
Jo, jasně.
Ahoj, Tady je Tim. Nerozumím tomu,
proč se to [píp] pořád ještě koná.
Vyjádřil jsem se dost jasně.
Teď jsme kvůli tobě čekali další čtyři týdny, abychom to odřekli.
Fakt nerozumím, co se ti honí hlavou.
Nechtěl jsem zrušit tři vystoupení, chtěl jsem zrušit všechny.
Což jsme neudělali, že?
Ale o to jsem se tě neprosil a na to jsem se tě neptal. To je...
Ne, ale proč bych měl dělat jedno vystoupení, když to chci úplně zrušit?
Naprosto, ale říkám prostě ne.
Nemusíš mi kvůli tomu kopat ten míč 50x zpátky,
obzvlášť když mě čeká 60 dalších koncertů.
Chci jenom aby všechno proběhlo hladce.
Toho jsem si vědom, ale tak udělej, co můžeš, abys mi pomohl.
Jo, zavoláme si ještě. Čau.
Pořád chce ten jeden protlačit.
Já už nemám sílu se hádat, ale na to on spoléhá.
Chce se mnou vydrbat?
To si nemyslím. Jen je teď vystresovaný a má toho hodně.
Ale já taky. Pokouším se ta vystoupení odehrát.
Přijde mi, jako by to pořád brali, jako by se nic nezměnilo, což je divný.
Jsem si jistý, že celý ten festival stojí a padá na tvém jménu.
Jo, jsem si jistý, že to celé zruší, když tam nebudu hrát.
NIKDY NA TEBE NEZAPOMENEME
DÍKY - TEĎ MŮŽEME UMŘÍT SPOKOJENÍ
IBIZA - 30 MINUT DO POSLEDNÍ SHOW
Donesu ti ještě nějaký snus a začínáš za 27-28 minut.
Musíme vyrazit.
Stejně můžu hrát tak dlouho, jak já budu chtít.
Jo, ale nemusíme se zrovna táhnout. Dej si klidně na čas.
- Pokud přijdeš o 15 minut později, OK. - Potřebuju jen 5-10 minut.
- Jasně, ale nemůžeme... - Za 5-10 minut budu ready.
Neříkám, že potřebuju hodinu.
Deset minut a svedeme to na dopravu.
I když jsme měli dopravní nehodu, tak jsme přijeli včas.
Donesu ti snus a za 10 minut jedeme.
Bezva.
Jedinou naší starostí po té nehodě byly mé vlasy.
A tvůj cider.
Mám pocit, jako bych hrál na maturitním plese 6. ročníku.
Protože jsi tak dobrý v přesvědčování sebe sama,
tak si prostě řekni, že to bude ta nejlepší noc tvého života.
Je to poslední noc. Není důvod být nervózní.
Je to jako včera. V letadle jsi byl nervózní,
ale po 15 minutách tvých setů už to bylo v pohodě.
Minulý týden jsem byl fakt vystreslý.
Semi, můžeš mi tam dát ještě náhradní tričko?
- Počkám dole. - Fakt?
- Proč? Myslel jsem, že pojedeme. - Tady je ale větší sranda.
Jo, ale nechtěl jsem tě brzdit.
To neděláš.
Prostě se uvolni. Proč všichni tak stresujete?
- Nebylo by lepší být v autě? - Jasně, ale...
Jsou to dvě noty zároveň.
O sedm oktáv výš.
- Co? Je to jako saxofon. - Zkus to ještě jednou.
Když jsme letěli do Austrálie a udělali si zastávku v tom...
To byl nejdelší let mého života.
- Tenkrát jsme byli prostě na cestách. - To jsme byli jen my dva.
Nebyl by to skvělý pokec do auta?
Představte si, bavit se o tomhle cestou do Ushuaii.
Ale dneska večer můžu odehrát celý set, ne?
- Celý? - Můžu hrát dvě hodiny, ne?
- Pokud ne, tak bych měl dorazit včas. - Tři minuty.
Mám pocit, že jsem čím dál víc nervózní.
Je to super, bude to další úžasná noc.
To je šílený.
Austrálie - to bylo šílený.
Vzpomínám si na tebe a Roba...
- Kolik je? - Čtvrt po...
Jdeme.
Proč jdete sakra pozdě? To je neprofesionální.
- Dneska to jde. - Ne, dnešek je fakt důležitý.
Vypadá to šíleně.
- Tohle je vchod? - Všichni se dívají. To je vzrůšo.
- Naposledy! - Já vím.
Ushuaio! Moc díky za dnešní večer.
Nemohl jsem si přát poslední show nikde jinde.
Mockrát díky za dnešní večer, bylo to skvělé.
2008-2016 813 VYSTOUPENÍ
Vystupování
je součástí uměleckého oblouku
a pokud ho odstřihnete,
tak máte ještě život kreativního skladatele,
který to všechno skládá.
To je krásný, nádherný a naplňující život.
Viděl jsem jeho úspěchy a viděl jsem jeho pády
a dokážu to pochopit,
protože jsem měl taky úspěch hodně mladý.
Proto je pro lidi, kteří žádný úspěch nezažili
ve 20 letech pochopit, co to všechno obnáší.
Všechno, co si chcete ve dvaceti koupit, všechno, co chcete mít.
A pak máte kolem sebe pár pijavic.
Lidi, kteří vás jen chtějí vysát.
Někdy máte skoro pocit,
jako byste byli na světě sami.
Takže jde o to, najít z toho cestu ven
a pořád moct říct: "Víte co?
Já jsem Tim, mám rád hudbu, ale teď se prostě musím sám najít."
Od mé poslední show je to teprve měsíc, ale...
Ale cítím se, jako by mi bylo tak 18.
Mám tak nějak stejné pocity, jako tenkrát.
Začal jsem dělat hudbu a začal jsem s DJingem.
Nechal jsem své práce a pořád ještě nemám plán.
V PROSINCI 2016 SE TIM ROZEŠEL SE SVÝM LETITÝM MANAŽÉREM ASHEM
TIM DĚLÁ A PRODUKUJE I NADÁLE HUDBU
PRO SEBE SAMA A S OSTATNÍMI UMĚLCI POD JMÉNEM AVICII
PRACUJE NA SVÉM NOVÉM ALBU,
KTERÉ SE OBJEVÍ UŽ BRZY.
Titulky vznikly za podpory housemagazine.cz (sponzor překladu)
www.Titulky.com