Na zdejším Třetím patře je zdroj.
-Na strategii. -Prý Popea informuje už celé roky.
-Věříte jeho informacím? -Nikdy se nemýlí.
Pokud Shadow existuje, je kompromitováno všechno.
-Vytvořili volné místo. -Exponovaný post.
Místo ředitele.
Našel jsem tvoji skrýš.
Dík za ty informace.
Můžeme si pomáhat.
Mě úřad sleduje, ale tebe ne.
A co Ian?
Drž se od ní dál.
Mrzí mě to s tvým dublem.
Záleží mi na tobě a nikdy ti nenechám ublížit.
Přepravuješ poštu pro Lamberta. Nosíš ji na dané místo.
Chci tu adresu, Edgare.
Vila. Postupim.
Hele! Vyfotil bys nás?
Ukážu ti jak.
To bílé tlačítko. Drž ho, ať vyfotí sérii. Jo?
Je mi zima.
Holky?
Dobrý. Díky.
-Nemohl jsem spát. -Co kdyby tě někdo poznal?
Jen jsem to chtěl vidět.
A?
Co tomu říkáš?
Všude samá špína.
Všichni si zaslouží umřít.
DVA SVĚTY 6. díl: Jako doma
Celnice.
Proč se to vždycky sesype na celnici?
Za poslední roky nejlepší Princeovo album.
Snad ale víte, že u nich už nežije, ne?
Co by se asi tak stalo, kdyby se tam to album objevilo?
Iane, prosím tě...
Pověřili nás
ochranou nejdůležitějšího tajemství v dějinách lidstva.
Jsem na mizině. Onemocnělo mi dítě.
Ale Jovey...
Myslíš, že mě tvoje rodina zajímá?
Pravidla zní jasně.
-Ne, prosím! -Kdo sere na pravidla, nasere mě.
Haló. Ano, je tady.
To je Max.
-Jo. -Pamatuješ si Edgara Brandta?
Toho odposlouchávaného kurýra pro ambasádu.
Vykecával se přítelkyním.
-A co je s ním? -Dnes telefonoval.
Kňoural, že z něj Emily vymlátila nějakou adresu.
-Adresu? -Byl s ní Howard Silk.
-Co s nimi? -Do díry. Na tři měsíce.
Ne, Iane. Prosím tě, to ne!
Howarde, snad vždy najdeš cestu domů.
Všechno nejlepší, 1993 S láskou Emily
Nepřišel už počtvrté, pane. Takhle se pracovat nedá.
Chodí si, jak se mu zachce. Je to nepřijatelné.
Pane řediteli, posloucháte mě? Už se pár dní ani neukázal.
-Kdo? -Howard Silk.
Měl jsem ten dojem, že mi posíláte někoho na výpomoc.
-Mám sepsat stížnost? -Co?
Mám sepsat stížnost na Howarda Silka?
Ne, to ne. Vyřeším to.
Děkuju.
-Jdu ven. -Co ta schůzka ve dvě?
Tak vy ještě žijete. Už jsem měl strach.
Měl jsem toho hodně. Jak probíhá pátrání uvnitř?
Báječně. Na strategii máme špióna. Je to oficiální.
-Potvrdil nám to zdroj. -No jasně. Víte i sekci?
Ne. Teď to řeší Aldrich.
A jestli nezačnete chodit do práce, začne řešit i vás. To byste chtěl?
-Co je to? -Na tom pracovala Emily.
Ukradené a vynesené interní dokumenty z vaší sekce.
-To je kód mého odboru. -Ano.
-Jsou ukradené z mého oddělení? -Ano. Jak říkám, máte tam špióna.
-A kdy jste mi je chtěl ukázat? -Co třeba právě teď?
A co Baldwin?
Baldwin najdeme. Tohle je důležitější.
Vy zjistěte, kdo vynesl tohle, já budu dál procházet tohle.
Budu v hotelu Walcot. Do kanclu už ani nevkročím.
Víte, že mám dneska narozeniny? Mám pořádat večeři.
Pro přátele, kolegy...
Kdo ví, nejspíš si toho špióna pozvu do domu.
Jo. Projděte si ty zprávy.
Žádný strach, já svoji roli hraju.
Hrajte vy tu svoji.
-Ahoj. Jak se vede, příteli? -Dobře, a tobě?
Ano, u tebe všechno v pořádku? Prosím.
Děkuju.
-Kávu? -Ano, prosím.
-Jako obvykle? -Ano, prosím.
Černou kávu, prosím.
-Máte ještě oříškový puding? -Podívám se, jestli dneska je.
Nejlepší puding v Berlíně, co?
Oříšky praží přímo tady. Kouzlo je v maličkostech.
Trochu zvláštní... On a bez jedovaté sliny.
-Možná má špatný den. -Slyšels tu dobrou zprávu, Howarde?
Lieber. Doktor říkal, že to koleno čepy potřebovat nebude.
S kulháním se bude muset naučit žít, ale s operacemi je konec.
Dodnes ses mu neomluvil, že ne?
Howard toho asi nelituje.
Ale neber to osobně. On je prvotřídní hovado vůči všem.
Našel sis mě tady, jen aby ses po mně vozil?
Chci mluvit o Edgaru Brandtovi, o tom kurýrovi.
Do telefonu skuhrá o tom, jak jste z něj s Em páčili adresu.
Po čem vy dva pátráte?
-Možná by ses měl zeptat jí. -Ne, Howarde.
Je načase, abychom si promluvili my dva.
Dáte nám to s sebou?
Ian říkal, že chceš zpět do práce.
Víš, že neumím být pacient.
Cukr ne, děkuju.
-Odkdy? -Vyšla nová studie.
Cukr způsobuje vysoký krevní cholesterol.
Ten jsem zdědila po tátovi.
Nic jiného po něm nezdědíš.
Nechová se teď divně?
Projevil jisté... upřímné obavy o moje zdraví.
Kurva, mami.
Když ses ho konečně rozhodla opustit,
přišlo mi, že mě to nadobro zbavilo povinnosti k němu cokoliv cítit.
Nevěřím, že to říkám, ale teď si o něj dělám starosti.
Včera jsem za ním byla.
-Co jste probírali? -Všechno.
Povídala jsem a on naslouchal. Jako by ho můj život opravdu zajímal.
Možná se snaží napravit?
Nedělej si přehnané naděje.
Už dávno jsem si řekla, že další příležitost mě zklamat už mu nedám.
Jo. Toho se drž.
Dřív nebo později se jeho staré já vrátí.
V ubytovně na Karl-Marx-Strasse v severním Neuköllnu
bylo nalezeno neidentifikované tělo
brutálně ubodaného muže.
Dosud nebyl nikdo zatčen,
ale svědci prý viděli z místa činu prchat bílou dvacátnici.
Policie oblast uzavřela rozsáhlým kordonem
a snaží se odhalit motiv.
Vím, že vzhledem k její nevyjasněné smrti zůstávají otázky.
Zřejmě nikdy nezjistíme, proč ji to zbytečné násilí zasáhlo.
Nepřišli jsme se ale trápit okolnostmi její smrti,
ale zavzpomínat na její život.
V tuto chvíli sem zvu každého,
kdo by se rád podělil o osobní vzpomínku.
Nikdo?
Můžete s čímkoliv.
Mrzí mě, že jste ji znal jen málokdo.
Nadia a já... Byla to moje první velká láska, a...
Víte, jaké to bývá.
Vášeň bez rozumu.
Práci dávala všechno.
Já žila bezcílně.
Vstávala brzy, cvičila, a pak mě probudila se šálkem kávy.
Uměla být moc milá.
Jiné dny zase bývala tichá.
Snažila jsem se k ní proniknout, ale jako by osamělá být chtěla.
Milovala jsem ji, ale neznala jsem ji.
Ale to nevadilo.
Nedala se pochopit.
Tak jako všichni zajímaví lidé.
Jen doufám, že na konci nebyla sama.
Tvař se normálně, nebo ti zlomím vaz.
Podívej na to. 10 eur. Děsná pálka.
-Co ode mě chceš? -Dokončím úkol.
-Pak mi zaplatíš a já zmizím. -Nadio...
Takhle mi neříkej. Chtělas mě nechat zabít.
Neměla jsem na vybranou. Zahnali mě do kouta. Mrzí mě to.
Je tohle skutečné? Tvoje nákupy a tvůj dům a tvoje rodinka?
-Proč to děláš? -Abych byla volná.
Utekla jsi. Volná jsi.
100 000 eur. Tak zněl slib. Splním kontrakty a zaplatíš.
-Zešílelas? Chtějí tě zabít. -Potřebujou, ať to dokončím.
Když to udělám, seženeš ty peníze.
Jo.
Lituju tě. V ničem nejsi opravdová.
-Brzo. -Načas.
-Nějak nervózní. -Vyděšený.
Howarde, Kaspara si snad pamatuješ.
Zkuste se nehýbat.
-Teď, nebo nikdy. -Ne, díky. Nemám hlad.
Netušíš, o co přicházíš.
Zřetelně přečtěte každou kartičku.
"Fred jistě výrobu gumových hraček zapomněl."
Další kartičku.
"Pětice golfistů okoštovala vzorky jemného bordeaux."
Další.
"Tré japonských ďáblů vmžiku fíglovalo waltz."
Chce to nové pangramy, kámo.
Můžeme začít.
Víš, jak to chodí, Howarde. Budu ti klást otázky.
Předtím na ambasádě.
Během té hodiny s Emily... Co jste probírali, když jsem odešel?
Nevzpomínám si.
-Nechce se ti vymýšlet báchorky? -Prostě si nevzpomínám.
Než jsem s ní odešel, řekls jí, ať zapálí svíčku u sv. Kryštofa.
-Byla to šifra. Co to znamenalo? -Nevím.
Můžeme na slovíčko?
Všechno bez výchylky. Ani pupilární reakce.
Má čím dál silnější brnění. Lepší než kdy dřív.
Nemůžu pořád rozdávat.
Ne. Zaplatím.
Tu máte. Za minule.
Děkuju za laskavost.
Espresso.
Víte, kde to je?
Jo. Pláž v Chorvatsku.
Líbí se vám? Fotila jsem to já.
Líbí se mi.
Děkuju. Já jsem Greta.
-Nadia. -Jsi ve městě nová?
Ano.
-S takovým balíkem můžeš kamkoliv. -Je tady dobrá káva.
Ale není.
-Co ve městě děláš? -Nic. Jen pracuju.
A co nějaká zábava?
Kdyby sis chtěla vyrazit, vím o celodenní party.
Měla bys tam zajít. Je to zábava.
Jmenujete se Lamar Jung?
Promiňte, my se známe?
Býval jsem kolega vašeho dávného přítele. Waltera Atwooda.
Šéfoval mojí sekci.
Vy jste znal Waltera.
Můžeme si promluvit?
Prosím, pojďte dál.
Na pohřbu jste mu myslím nebyl.
Jako ženatý muž byl uzavřený.
-Jak dobře jste ho znal? -Dost na to, abych znal pravdu.
Aspoň můžeme zanechat přetvářky.
Jste z jeho kolegů první, kdo za mnou přišel. Pět let po jeho smrti.
Proč tak dlouho?
Bylo mu 49 let a zemřel na infarkt.
-Správně? -Ano.
Ta práce byla stresující. Říkával jsem mu, ať zpomalí.
Vzpomenete si, zda ho tehdy něco trápilo?
Jsou to už léta.
Obvyklé tlaky. Stěžoval si, že ho chtějí vytlačit z místa.
Paranoia. Neustále naznačoval, že ho sledují.
-Sledují? -Jo.
Mně přišlo, že je to jen stresem.
Víte, kdy jste ho viděl naposledy?
Měli jsme se sejít ten den v hotelu Concorde.
Seděl jsem v tom pokoji, čekal.
Vždy volal jen Walter mně. Tak jsme byli dohodnutí.
Dozvěděl jsem se to až z nekrologu pár dní nato.
Do té chvíle jsem prostě myslel, že to takhle skoncoval.
Říkáte, že je na Walterově smrti něco podezřelého?
Ne. Jen si chci něco ujasnit.
Nevím, jak na to.
Vím, že mu dáváte tahle čísla, aby vás mohl při problému kontaktovat.
Asi byste sem měl přijít.
Děkuju, že jste mě dnes nechal přijít.
Vím, že mluvíte s Ianem, ale chtěla jsem vám to říct osobně.
Přiznávám,
že mám poslední dobou jisté osobní potíže.
Jo. Já vím.
A aktuálně jsou čím dál horší.
Co na to mám říct, Emily? Jste na tomto oddělení už... Jak dlouho?
Jste někdo.
Jste nedotknutelná, obcházíte mě, kdykoliv se vám zachce.
Ano, za to se omlouvám.
Tak jak na to mám reagovat, Emily?
Zmínil jste možnost, že bych si vzala volno,
abych si dala život do pořádku. Souhlasím s vámi.
-Vraťte se, až budete chtít. -Děkuju.
Jak to dopadlo?
Snad mi teď dá personální načas klid.
Vypadáš, žes měla náročnou noc.
To ti frajírci z archivu a jejich závodění v pití.
-Všichni s boulí v rozkroku. -A šlas tak hluboko, jak to jen šlo?
-Až na samé dno. Do zavíračky. -Upřímnou soustrast.
Tu adresu v Postupimi nikdo nikdy neviděl ani o ní neslyšel.
-Podle katastru ji má soukromník. -My to nejsme.
-Promiň. Kéž bych zjistila něco víc. -I nic je něco.
Mimochodem, ráno jsem tady viděla Iana.
Byl s ním tvůj ex. Šli na dozor.
Co je tvoje finta, Howarde? Že umíš takhle lhát.
-Tak přirozeně. -Moje finta?
Možná opravdu prostě nic nevím.
Zatáhls Emily do bryndy.
Nejdřív to tvoje předvedení. Málem přišla o život. A teď tohle.
Ta adresa od Edgara... Co vy dva hledáte?
Povím ti, co hledám já. Co sakra rozumný vysvětlení,
proč bych ti měl říkat cokoliv víc než "polib mi prdel"?
To, co děláš tam, jde mimo mě. Sekce 2, v pohodě.
Ale tady jsi na mojí půdě. Tak co mi uniká, ty sráči?
Vážně má slabost pro jistý typ, co?
-Tobě to přijde k smíchu? -Jen se na to podívej.
Před pár lety opustila mě, podle všeho absolutního kreténa.
Osvobodila se od nejhoršího manžela na světě.
A co udělá? Běží za chlápkem jako ty.
Chlápkem jako já?
Ta tvoje hra na drsňáka? Je to jiná verze téhož.
-Běž do hajzlu. -Že bych ťal do živého?
Ty si vážně myslíš, že máme něco společného?
Ty, který věčně prcháš od tohohle života za příslibem jiného.
-Myslíš, že jsme si podobní? -Umím číst lidi.
Tak kdes byl, Howarde?
Kdes byl před lety, když byla na dně,
v pekle na odvykačce?
Kdes byl sakra tehdy, když jsme si tak podobní?
Já tam byl.
Seděl jsem jí u lůžka, každý večer jsem jí předčítal.
Když ji všichni ostatní v jejím životě odepsali, já tam byl.
Nemáš nejmenší ponětí, jaké to pro mě i ni bylo.
Nemáš vůbec představu.
Tak kurva zkus pro jednou převzít zodpovědnost.
-Snažím se. -Dobře. Tak co je to za adresu?
-Jen ztrácíš čas. -Kvůli tobě ji zabijou.
To bych nikdy nedopustil!
Miluješ svoji exmanželku ještě, Howarde?
-Tam nemůžete. -Nesmysl!
-Vypněte to. -Ne! Opatrně s tím.
Pojď se mnou ven.
-To ses už úplně pomátl? -Jen si chci něco vyjasnit.
Přitáhneš ho sem před všemi na detektor lži?
-Ty ho teď bráníš? -Jestli máš otázky, přijď za mnou.
Vždyť jo. V nemocnici.
Říkalas, že si dáš načas pauzu, že to zvládneme společně.
To jsme si řekli. Co se mezitím změnilo?
-Pomáhá mi s vyšetřováním. -To si děláš prdel?
Vidíš? Řeknu ti pravdu, a ty se na mě oboříš.
Zapoj mě, Em.
Ty jsi u mě na prvním místě.
Co je to za adresu?
Je to dům v Postupimi. Nepatří úřadu, aspoň ne oficiálně.
Edgar přenáší rozkazy mezi ním a ambasádou na druhé straně.
Maxi, zavolej bratrovi. Ať přivede pár kamarádů.
Jedeme do Postupimi. On taky.
Chci objednat obědové menu.
S dovážkou.
-Ano? -To je čistírna?
Ne. Tady nikdy čistírna nebyla.
Omlouvám se. Asi jsem spletl číslo.
Jsi v pohodě?
Tohle asi běžně nepodnikáš, co?
Nelíbí se mi to.
Můžu se zeptat, odkud máš tu...?
Promiň.
Taky jsem s někým byla.
Ubližovala mi.
Je to už dávno.
Cos udělala?
Utekla. Přišla sem. Nové město, nový život.
Srát na ni, ne?
Takhle utíká spousta lidí. Je to normální.
Můžu?
-Tos všechno fotila ty? -Jo.
Je to můj koníček.
Cestuju ráda.
Mně by se asi cestování líbilo.
Lež.
Neboj. Spi.
Nadio.
Tohle nechal pro vás.
Proč mu to udělali? Proč mu vzali prsty a zuby?
Aby policie nemohla identifikovat tělo.
Vždyť mají jeho jméno.
Ne to skutečné.
Svěřoval se mi.
Řekl mi, co jste zač. Špióni.
Pracujete pro Rusko?
Spojené státy?
Je lepší, když nebudete nic vědět.
Jste naživu, protože vás od všeho držel dostatečně daleko.
Tak proč mi pomáháte?
Protože jsme byli přátelé.
Budete muset zavolat policii. Řekněte jim, že jste ho takhle našla.
O těch penězích jim neříkejte. Schovejte je.
Ani nevím, co byl zač.
-Milovala jste ho? -Byla to lež.
Ne.
Přede mnou manželka leccos skrývala.
Tajemství.
Když jsem to zjistil, tak...
Chcete moji radu?
Pokud jste ho milovala, doopravdy...
Milujte tu lež dál.
Mrzí mě, že se na to teď musím ptát.
Všimla jste si v posledních dvou třech dnech něčeho neobvyklého?
Nemluvil s ním někdo, koho jste neznala?
Musím zjistit, kdo to udělal.
Mluvil jste s ním akorát vy.
A ten pohledný mladík, co tu byl s vámi.
Nerušit!
Co to sakra...
-Kdo je kurva tohle? -Ven! Ne!
-Ne! -Drž hubu!
Co to kurva vyvádíte?
Kolik těch šlapek máte? To je máte na střídačku?
Probíráte s nimi práci?
Jasně že ne. Máte mě za debila?
-Co tady děláte? -Posaďte se.
-Howarde! -Kurva posaďte se!
Ten řezník, můj přítel, je mrtvý.
Dalo mi spoustu práce vytvořit si na téhle straně síť,
zajistit jim bezpečí. Nikdy je neohrožuju.
Byli jsme za ním jen vy a já.
-Přece si nemyslíte... -Povím vám, co si myslím.
Že byste měl toho špióna fofrem vyčenichat.
Ať z vašeho odboru vynáší informace kdokoliv, má je od vás.
Dělejte svoji práci.
Co to sakra je?
Vidíte to? Určitě jsme na správné adrese?
-Nezdá se mi to. -Maxi...
Prý jsi byl za naší dcerou.
Zůstaň tady. Zkus se držet stranou, jak jsme si říkali.
On by šel?
Iane, dej mi pistoli.
-Em, co je to? -Netuším.
-Zlato, jsi doma? -Zrovna ji ukládám.
Ještě musím něco dodělat, než přijdou hosté. Budu v pracovně.
DŮVĚRNÝ PROTOKOL
Dále.
Posaďte se. Musíme si promluvit.
Dnes jsem byl za dávným přítelem Waltera Atwooda. Pamatujete si ho?
Jo, bývalý místoředitel. Umřel.
Ten přítel, Lamar Jung, byl jeho milenec.
Atwood to před přáteli i rodinou tajil.
Vzpomínám si, že se o něm po infarktu mluvilo.
-Co? -Alice měla pravdu. Je tu špión.
A je to horší, než jsme tušili.
Podle jeho milence měl Atwood pocit, že ho sledují.
Řadu týdnů před smrtí.
Atwood zemřel na infarkt. Přirozenou smrtí.
Je nemožné ho způsobit, aniž by to zanechalo stopy.
Nemožné ne. Zabili jednoho z našich, aby vzniklo místo pro někoho od nich.
A dodnes nám to unikalo.
Uvědomujete si, kdo ho nahradil?
Je to ideální špión. Má konexe.
Ženatý, inteligentní.
Chrání ho rodina na vysokých místech.
Je to Quayle.
Celou tu dobu je to on.
A co s ním uděláme?
Jak ses dneska měl, oslavenče?
Šlo to.
-Děje se něco? -Vůbec ne. Jenom... Jsem utahaný.
Čeká tě dlouhý večer. Vyndal bys steak z trouby?
Lidi jsem zvala na osmou.
České titulky Ondřej Kavka SDI Media ČR 2018
www.Titulky.com